Translation:Shulchan Aruch/Yoreh Deah/1

מי הם הכשרים לשחוט

ובו ארבעה עשר סעיפים:

Contains fourteen Seif.

Seif 1
A priori, any [Jew] may perform slaughter, even women,


 * Rema: Some say women should not be allowed to slaughter, since it is already prevalent that they do not slaughter. And this is our custom, that women do not slaughter (BY in the name of the Agur).

and slaves and all [Jewish] people, even if you do not recognize him as being muchzaq/ presumptively established that he will not faint; and also if you do not know if he is an expert and knows the laws of slaughtering; it is permissible from the outset to allow him to slaughter and it is permissible to eat from that what he slaughters because the majority of people that slaughter are in the chezqath/ presumptive establishment of being mumchin/ expert and muchzaqin/ tested. Under what conditions? When that person is not in our presence, then i'ts permitted to eat from that which he has slaughtered and rely on the chazaqah/ halakhic assumption; But if he's in our presence, we must check if in fact he is expert and knows the laws of ritual slaughter. However we needn't ask him if he'll faint.


 * Rema: There are those who only rely on this chazakah after the fact (bedi`avad), but who from the outset (lechatchilah) do not rely on the assumption in a place where it would be possible to check (Mordekhai and Hagahot AShRY; Agur in the name of Or Zarua; Sheiltot P. Beha`alotekha). And this refers specifically to others who are not experts, when they do not know if the shochet is an expert or not. But the shochet himself should not slaughter unless he knows the laws of shechita, is an expert, and has slaughtered three times in front of a sage and expert in the laws of shechita so [the sage] knows he is accustomed and swift and that he will not faint (Tur in the name of Rambam). Therefore our custom is a man should not slaughter unless he has received an acceptance (kabbalah) of a sage (Agur in the name of Halahkot Eretz Yisrael). And a sage should not give him such a kabbalah unless he knows [the shochet] knows the laws of shechita and is an expert with his hand. Thus, our practice is that whoever comes to slaughter, we rely on them lechatchilah and we do not check them neither at the beginning nor at the end, since all who are in the practice of shechita have already received an acceptance of a sage (Rema's opinion). In a few places they are accustomed to be more stringent, that the accepted [shochet] must get a written certificate (ketav) from the sage as proof that he has given him a kabbalah.


 * And every shochet, even though he has received such a kabbalah/acceptance, must see to reviewing the sections of the laws of shechitah, that they should be fluent on his lips and in his heart, that he not forget them (Moharar Yaakov haLevi in the name of Moharash). And the rule in the laws of shechita and the shochet &mdash; the same is the rule in the laws of who is expert in checking the lungs and the person who comes to check; the laws and customs are identical in all these (Rema's opinion).

And it is advisable that the local court (beit din, בית דין) investigate and inquire about those who are checking [the lungs] and slaughtering, to see if indeed they are proficient, expert and suitable (Mahariv #50). For it is a major prohibition to cause slip-up by the one who slaughters and checks what is sent out to the public. If they tested the shochet and lung-checker and find he isn't knowledgable: if he has ever received an acceptance [by a sage], we do not retroactively declare treif/ torn (not kosher) that which he has slaughtered, for we reckon that [his falloff] occurred just now. But if he has never received an acceptance, everything he has ever shechted is treif; also all the vessels what he shechted was cooked in needs kashering (Rashba #218).

Seif 2
He need not know all parts of the laws; it suffices if when he's unsure about something, he'll ask. We label him a fine and "knowledgeable" [shochet] until he declares permitted something that's forbidden.

Rema: And we test him in cases of shechita laws, which are explained below at the beginning of S23, and in the laws of checking the knife and laws of checking the simanim ["signs" i.e. trachea/esophagus] after shechita, as explained below in S25 (Hagahot AShRY and Hagahot Maimuniot Ch. 4 on laws of shechita). And if he shechted and he's not in front of us to test him, anyhow they should check the simanim whether they were cut most of the way through, for whatever is possible to check we check (Haran in the name of Ba`al Halakhot, and Rema's own words according to the Rosh; see below S65:13). All this is in places where it's not the custom that they receive a kabbalah; but in places where they receive a kabbalah such as Ashkenazic communities and those whose practice is like them, it's not the custom to check after him at all, as will be explained (Rema's own opinion).

Seif 3
If we know that someone does not know the laws of shechita: Even if he has shechted in our presence four or five times fit and proper, and then shechted on his own, his shechita is invalid. And even if they asked him, "Did you do such and such?", and his replies indicate he shechted properly, we do not rely on him; even if he says, "It's clear to me that I shechted beautifully."

Seif 4
If he lost his goats or chickens or they were stolen, and he found shechted properly in a place where there's a majority of Jews (and also the majority of thieves are Jews) &mdash; they are permitted, whether he found them in the market or in rubbish at home. But if he found them in rubbish in the market they are forbidden.

Seif 5
A Cheresh/mute who can neither hear nor speak, and Shotteh/fool, namely one who goes out solo at night, or whose clothes are ripped, or who sleeps in graveyards, or who loses what they give him, even if he does just one of these in foolery, and a Katan/minor, who can't hold his hand steady to perform slaughter, we do not let them shecht a priori', even if someone else stands over them. And if they shechted: Their shechita is kosher is others are standing over them, even if they wanted to feed dogs. And if the minor is able to steady his hand: If others stand over him, he can shecht a priori and it's permissible to eat from his shechita.


 * Rema: But if he shechted solo for himself, his shechita is invalid even if he knows the law of shechita (Hagahot AShR"Y Chullin Perek 1, Rashba BT"H, and Ohr Zaru`a), and ומקרי קטן לענין:

This is until he's Bar Mitzva i.e. 13 years and a day (B"Y in the name of Itur, and A"Z in the name of R' Yoel). Some are stringent to give him a kabbalah if he's under 18 (Mordekhai in the name of Hilkhot Eretz Yisrael, and Hagahot Alfasi haChadashim), as then he becomes a gavra bar da`at/man in his right mind and knows to be careful.

Seif 6
A Cheresh/mute person who can speak but not hear: He may not shecht, since he cannot hear the Berakhah. But if he shechted solo for himself &mdash; his shechita is kosher.

Seif 7
Someone who can hear but not speak: If he's expert, he can shecht even in the first instance if someone else says the berakhah.

Seif 8
A drunkard who has reached the "drunkenness of Lot", has the same rule as a shoteh/fool. But if he hasn't reached Lot's drunkenness, he can shecht a priori.


 * Rema: And some say a drunkard may not shecht since he's regularly prone to drassah [pressing the knife] (Hahagot Maimoni in the name of Semag perek 3 of hilkhot shechitah; Baal Halakhot Gedolot; Kol Bo in the name of SH"T; Sefer Yere'im #137)

Seif 9
A blind man should not shecht a priori, unless others watch. But if he shechted it's kosher.

Seif 10
Naked: one should not shecht a priori, since he cannot say the berakhah.

Seif 11
If the community has enacted a cherem/ exclusion that only known butchers may slaughter, and someone else slaughtered: some say his shechita is forbidden.


 * Rema: And if they annulled the decree, all shokhtim are in chezkat kashut as before (Piskei MHRA"Y by the author of Trumat haDeshen #177).

Seif 12
One who shechts before witnesses an animal for a gentile, then when an Israelite approaches to buy from him, says: Don't buy from it, because I didn't shecht it &mdash; he is not believed. However it's forbidden to himself [the butcher], due to shawya anfasheih chatikhah d'asura/ making [it] to himself a forbidden piece.


 * And see below, #127, regarding din echad ne'eman b'issurin/ the rule than one witness is believed for a prohibition.

Seif 13
A butcher who made a sign on the sheep's head to signify it's treif, and he also said it's treif, then later said it was kosher and he only said the previous so that they don't take it so he'll have meat left to take from &mdash; since he gave an excuse for his words he's believed.


 * (And see below, #127 Seif 1 Rema.)

Seif 14
A shochet about whom one shochet has testified that he has shechted improperly &mdash; one witness against a denial is not counted, and the witness himself is permitted to eat from here and future ones. But anyhow everything depends on [the status of] the man.

סעיף א
הכל שוחטים לכתחילה, אפילו נשים.


 * הגה: יש אומרים שאין להניח נשים לשחוט, שכבר נהגו שלא לשחוט, וכן המנהג שאין הנשים שוחטות (ב"י בשם האגור).

ועבדים וכל אדם: אפילו אין מכירים אותו שמוחזק לשחוט שלא יתעלף, וגם אין יודעים בו שהוא מומחה ויודע הלכות שחיטה – מותר ליתן לו לכתחילה לשחוט ומותר לאכול משחיטתו, שרוב הרגילין לשחוט הם בחזקת מומחין ומוחזקין. במה דברים אמורים: בשאינו לפנינו, אז מותר לאכול משחיטתו וסומכים על החזקה, אבל אם הוא לפנינו – צריך לבדקו אם הוא מומחה ויודע הלכות שחיטה, אבל אין צריך לשאלו אם נתעלף.


 * הגה: ויש אומרים שאין לסמוך על החזקה אלא בדיעבד, אבל לכתחילה אין לסמוך על החזקה במקום דיכולים לבררו (מרדכי והגהות אשר"י, ואגור בשם אור זרוע, ושאלתות פ' בהעלותך). וכל זה מיירי באחרים שאינן בקיאין ויודעין אם זה השוחט בקי או לאו, אבל השוחט עצמו לא ישחוט אע"פ שיודע הלכות שחיטה ומומחה עד ששחט ג' פעמים בפני חכם ומומחה בהלכות שחיטה שיודע שהוא רגיל וזריז שלא יתעלף (טור בשם הרמב"ם). ולכן נוהגין שאין אדם שוחט אלא אם כן נטל קבלה לפני חכם (אגור בשם הלכות ארץ ישראל), ואין החכם נותן לו קבלה עד שידע בו שהוא יודע הלכות שחיטה ובקי ביד. ולכן נוהגין שכל הבאים לשחוט סומכין עליהם לכתחילה ולא בדקינן אותם לא בתחילה ולא בסוף, דכל המצויין אצל שחיטה כבר נטלו קבלה לפני חכם (דעת עצמו). ובקצת מקומות נוהגין להחמיר עוד דהמקבל נוטל כתב מן החכם לראייה שנתן לו קבלה.
 * וכל שוחט אע"פ שנטל קבלה – יראה שיחזור לפרקים הלכות שחיטה שיהיו שגורים בפיו ובלבו שלא ישכחם (מהר"ר יעקב הלוי בשם מהר"ש). וכמו שהדין בהלכות שחיטה ובמי שבא לשחוט – כך הוא הדין בהלכות בקיאות בריאה ובמי שבא לבדוק, ודינם ומנהגם שוה בכל זה (דעת עצמו).
 * ויש לבית דין לחקור ולדרוש אחר הבודקים והשוחטים ולראות שיהיו בקיאים ומומחים וכשרים (מהרי"ו סימן נ') כי גדול איסור המכשלה בשחיטות ובדיקת המסורים לכל ואם בדקו איזה שוחט ובודק ונמצא שאינו יודע: אם נטל פעם אחת קבלה – אין מטריפין למפרע מה ששחט, דאמרינן השתא הוא דאתרע (חידושי אגודה). אבל אם לא נטל קבלה מעולם: כל מה ששחט – טריפה, גם כל הכלים שבישלו בהן מה ששחט – צריכים הכשר (רשב"א סימן רי"ח).

סעיף ב
אין צריך שידע כל חילוקי הדינים, אלא אם אומר על דבר זה הייתי מסתפק ושואל – קרינן ביה שפיר "יודע" עד שאומר על האסור מותר.


 * הגה: ובודקין אותו בדיני הלכות שחיטה שיתבארו לקמן ריש סימן כ"ג ובדין בדיקת הסכין ובדין בדיקת הסימנים לאחר שחיטה כמו שיתבאר לקמן סימן כ"ה (הגהות אשר"י והגהות מיימוני פ"ד מהלכות שחיטה). ואם שחט וליתיה קמן למיבדקיה – מכל מקום יבדקו בסימנים אם נשחטו רובן, דכל מה דאפשר למיבדק בדקינן (הר"ן בשם בעל הלכות, ודברי עצמו לדעת הרא"ש. עיין לקמן סימן ס"ה סעיף י"ג). וכל זה במקומות שלא נהגו ליטול קבלה, אבל במקומות שנוהגין ליטול קבלה כגון בני אשכנז והנמשכין אחריהם – אין נוהגין לבדוק אחריו כלל וכמו שנתבאר (דעת עצמו).

סעיף ג
מי שיודעין בו שאינו יודע הלכות שחיטה: אפילו שחט לפנינו ארבע או חמש פעמים שחיטה הגונה וראויה, ושחט אח"כ בינו לבין עצמו – שחיטתו פסולה, ואפילו שאלו לו עשית כך וכך ומתוך תשובתו נראה ששחט כראוי – אין לסמוך עליו ואפילו אמר ברי לי ששחטתי יפה.


 * הגה: ומי שדרכו להתעלף, ואנו יודעים שאינו מוחזק, ושחט ואמר ברי לי שלא נתעלפתי – נאמן, מאחר שיודע הלכות שחיטה (בית יוסף לדעת הרמב"ם).

מי שיודעים בו שאינו יודע הלכות שחיטה – יכולים ליתן לו לשחוט אם אחר עומד על גביו, ובלבד שיראה אותו מתחילת שחיטה עד סופה.


 * הגה: ויש מחמירין ואוסרין ליתן לו לכתחילה לשחוט מאחר שאינו יודע הלכות שחיטה (ב"י בשם הגהות אשר"י בשם אור זרוע, ובמרדכי) והכי נהוג.

סעיף ד
אם אבדו גדייו ותרנגוליו או שנגנבו, ומצאם שחוטים כראוי במקום שרוב ישראל מצויים (וגם רוב גנבי העיר ישראלים) – מותרים בין שמצאם בשוק בין שמצאם באשפה שבבית. אבל אם מצאם באשפה שבשוק – אסורים.

סעיף ה
"חרש" שאינו שומע ואינו מדבר, ו"שוטה" דהיינו שהוא יוצא יחידי בלילה, או מקרע כסותו, או לן בבית הקברות, או מאבד מה שנותנים לו, אפילו באחת מאלו אם עושה אותם דרך שטות, ו"קטן" שאינו יודע לאמן ידיו לשחוט – אין מוסרים להם לשחוט לכתחילה אפילו אחרים עומדים על גביהם. ואם שחטו: שחיטתן כשרה אם אחרים עומדים על גביהם אפילו אם רוצים להאכיל לכלבים. ואם הקטן יודע לאמן ידיו: אם אחרים עומדים על גביו – שוחט לכתחילה ומותר לאכול משחיטתו.


 * הגה: אבל אם שחט בינו לבין עצמו – שחיטתו פסולה אע"פ שיודע הלכות שחיטה ( הגהות אשר"י ריש פ"ק דחולין, ורשב"א בת"ה, ואור זרוע) ומקרי קטן לענין זה עד שנעשה בר מצווה דהיינו בן י"ג שנים ויום אחד (ב"י בשם עיטור, וא"ז בשם ר' יואל). ויש מחמירין שלא ליתן קבלה למי שהוא פחות מבן י"ח שנה (מרדכי בשם הלכות ארץ ישראל, והגהות אלפסי החדשים) דאז גברא בר דעת הוא ויודע ליזהר.

סעיף ו
חרש המדבר ואינו שומע: לא ישחוט מפני שאינו שומע הברכה. ואם שחט אפילו בינו לבין עצמו – שחיטתו כשרה.

סעיף ז
השומע ואינו מדבר: אם הוא מומחה – שוחט אפילו לכתחילה אם אחר מברך.

סעיף ח
שיכור שהגיע לשכרותו של לוט – דינו כשוטה. ואם לא הגיע לשכרותו של לוט – שוחט לכתחילה.


 * הגה: ויש אומרים ששיכור לא ישחוט שרגיל לבא לידי דרסה (הגהות מיימוני בשם סמ"ג פ"ג מהלכות שחיטה. ובעל הלכות גדולות. וכל בו בשם סה"ת. וספר יראים סימן קל"ז).

סעיף ט
סומא: לא ישחוט לכתחילה, אלא אם כן אחרים רואין אותו. ואם שחט – שחיטתו כשרה.

סעיף י
ערום: לא ישחוט לכתחילה, מפני שאינו יכול לברך.

סעיף יא
אם הטילו הקהל חרם שלא ישחוט אלא טבח ידוע, ושחט אחר: יש אומרים ששחיטתו אסורה.


 * הגה: ואם נתבטלה התקנה: - כל השוחטים בחזקת כשרות כמו בראשונה (פסקי מהרא"י מבעל תרומת הדשן סימן קע"ז).

סעיף יב
השוחט בפני עדים בהמה לגוי, וכשבא ישראל לקנות ממנה, אמר: לא תקנה ממנה כי לא שחטתיה – אינו נאמן. ומיהו, לדידיה אסורה, דהא שויא אנפשיה חתיכה דאיסורא.


 * (ועיין לקמן סימן קכ"ז בדין עד אחד נאמן באיסורין).

סעיף יג
טבח שעשה סימן בראש הכבש השחוט שיהא נראה שהוא טריפה, וגם היה אומר שהוא טריפה, ואח"כ אמר שכשר היה, ולא אמר כן אלא כדי שלא יקחו אותו וישאר לו ליקח ממנו בשר – כיון שנתן אמתלא לדבריו נאמן.


 * (ועיין לקמן סימן קכ"ז סעיף א' בהגה).

סעיף יד
שוחט שהעיד עליו עד אחד ששחט שלא כהוגן והוא מכחישו, עד אחד בהכחשה לאו כלום, והעד עצמו מותר לאכול מכאן ולהבא. ומכל מקום הכל לפי מה שהוא אדם.


 * }