Page:Modern Czech Poetry, 1920.djvu/96

15

Děl Satan Kristu v chvíli pokušení:

„Jen boží svět se v jeden hřbitov mění, krev tryská z ran a teče na bojišti, kam pohlédnu, v očích se slzy blyští, smrt řádí berouc otce, bratry, matky, rve vichr koráby a trhá chatky, rve oheň, kdy chce, dílo lidské ruky, země chvěje se Kdo vypočte vše muky, jimž v plen dán člověk s obrovskou svou prací? On staví stále a kdos stále kácí, on žíti chce a kdos jej v taji rdousí, tam jed se slívá, tam se dýka brousí, tam z bezdna záhubné se valí páry. Má člověk z všeho nemoc, zhoubu, zmary, víc Bůh mu nedal“. Zvedna vlídné zraky, děl Kristus tiše: Soucit dal mu taky! „Bodláčí z Parnasu“ (1892).