Page:Modern Czech Poetry, 1920.djvu/78

60

Věř, pel na křídle motýla, lesk na višni se, duše spanilá tak nepyšní, jak světu já, že sám tě mám a v srdci tebe nosím jak drahokam!

Sto polibků ti posílá má duše v snách, tys do ní rozlila zář, vůni, nach. Teď všecko v světě mám že sám ve svém srdci tebe nosím jak drahokam! „Eklogy a písně“ (1880).

Ve stříbro zasazený rubin plá trojím věnce do kola, dí: Hleď pijáku, co z mých hlubin do tvého nitra plápolá!

A v zlato vrytý s graciemi se vznáší Apoll na voze, dí: Požitkem buď věren zemi, leč myšlenkou spěj k obloze!