Page:Modern Czech Poetry, 1920.djvu/68

50 A chorá jabloň, bleskem rozražená, neví, zda kvetla kdys.

V dnech jasných padnou hvízdajíce stehlíci v rumy. V zářných slunných dnech ožije oblouk hodin v průčelí, a po něm rozmarný a veselý stín času tančí a recituje vážně nebesům: Sine sole nihil sum.

Neb vše je maska. „Sluneční hodiny“ (1913).

„Měsíce“ (1914—18).