Page:Modern Czech Poetry, 1920.djvu/42

24 a oděnci a služebníci jeho jak klasy lehli ostřím mečů našich … Teď zmužile jen dál po radě boží a shlaďme s tváří země naší všechny, kdož v zpupné pýše proti lidu stojí — a bude Bůh mít glorii svou potom a boží požehnání země naše. Důvěru vroucí mějme v Hospodina a prach svých pušek udržujme v suchu! „Apoštolové“ (1911).

Nuž hleďte sem! Zde soudce spravedlivýve středu králů, pánů, rytířů, žen milujících, vzteklých furií, žebráků, bláznů, tichých filosofů, pijáků řemeslných, žoldnéřů a čarodějnic, elfů z pohádky —

všem duše bědné svlekl do naha, že stojí tu jak křišťál průhlední, všem otevírá nitra svědomí, by ukázal, co bylo posledním důvodem činů jejich.

Není pakpřed tváří jeho přijímání osob: od krále mocného až k žebráku, jenž bídu svoji vleče ulicí, je vše jen člověk, Soudí člověka a orteluje nezvratně jak Osud; krev prolít dá, a jest jen náhodou,