Page:Modern Czech Poetry, 1920.djvu/40

22

Hadrian mrtev? Jehlou probodněte hned srdce jeho — ať je mrtev zjista. A že je mrtev, dvakrát, třikrát rcete, ať možno věřit, že to pravda čistá.

Hadrian mrtev! Kdo jsi ducha ctného, vstaň, jdi, kam sborem Řím se valí celý, před dům, kde bydlí lékař zesnulého, hold vzdáti vlasti osvoboditeli! „Pohanské Plameny“ (1911).

To silné zdravé tělo slibovalo běh dlouhý žití … jako krále Saula Hospodin obdařil jej dary všemi a jako Saula soudem svým jej soudil … My hlasem Jeho byli, mečem Jeho. On pouze propůjčuje králům vládu a lidu moc dá, aby krále soudil, neb králova moc roste pouze z lidu. A že byl tento Stuart zrádcem, vrahem, tyranem, nepřítelem lidu svého, odešel od něho duch Hospodinův a nám jej na soud odevzdal hněv Jeho. Tak po příkladě časů starodávných a k příkladu všem věkům, které přijdou, byl osud těla toho … Lid je Bohu jak zřítelnice drahý, zvlášť pak v čase, když Hospodin mu na soud vydá krále … Lež, klam a podvod byly zbraní jeho a zlomeny jsou, jak se láme třtina,