Page:Folk-ballads of southern Europe.djvu/284

262 Vântul, când a bate,

Prin ele-a răzbate

Ș-oile s-or strânge,

Pe mine m-or plânge

Cu lacrimi de sânge!

Iar tu de omor

Să nu le spui lor.

Să le spui curat

Că m-am însurat

C-o mândră crăiasă,

A lumii mireasă;

Că la nunta mea

A căzut o stea;

Soarele și luna

Mi-au ținut cununa.

Brazi și păltinași

I-am avut nuntași,

Preoți, munții mari,

Păsări, lăutari,

Păsărele mii,

Și stele făclii!

Iar dacă-i zări,

Dacă-i întâlni

Măicuță bătrână,

Cu brâul de lână,

Din ochi lăcrimând,

Pe câmp alergând,

De toți întrebând

Și la toți zicând

„Cine-a cunoscut

Cine mi-a văzut

Mândru ciobănel,

Tras printr-un inel?