Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/958

 ‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Ps. ‎LXIX, ‎10. ‎Pa. ‎שתיף ‎same. ‎Targ. ‎Oant. ‎I, ‎7. ‎-- ‎Ab. ‎Zar. ‎8b ‎. ‎. ‎. ‎לתין ‎בהדייהו ‎לישראל ‎דשתפינהו ‎עד ‎for ‎thirty ‎two ‎years ‎did ‎the ‎Romans ‎wage ‎war ‎with ‎the ‎Gereeks, ‎and ‎could ‎not ‎conquer ‎them, ‎until ‎they ‎made ‎Israel ‎their ‎allies. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎36; ‎Yalk. ‎ib. ‎61 ‎(the ‎demon ‎said ‎to ‎Noah) ‎וכ׳ ‎עמך ‎שותפי ‎(some ‎ed. ‎שיתפי) ‎I ‎go ‎into ‎partnership ‎with ‎thee, ‎but ‎be ‎careful ‎&c. ‎(v. ‎preced.). ‎thpa. ‎אשפחתף, ‎איששתף ‎to ‎be ‎joined, ‎make ‎an ‎agree- ‎ment, ‎form ‎a ‎partnership. ‎Targ. ‎Prov. ‎V, ‎17. ‎Targ. ‎Y. ‎Ex. ‎XVI, ‎5 ‎(v. ‎preced. ‎Hithpa.). ‎-- ‎Ber. ‎29b ‎sq. ‎לישתף ‎לעולם ‎וכ׳ ‎נפשיה ‎(Ms. ‎M. ‎לשתתף) ‎man ‎(in ‎his ‎prayer) ‎should ‎always ‎include ‎himself ‎in ‎the ‎community ‎(pray ‎for ‎all ‎people ‎in ‎the ‎same ‎condition). ‎Sabb. ‎23a ‎בפריטי ‎משתתפנא ‎וכ׳ ‎(Ms. ‎M. ‎משתתיפנא) ‎I ‎used ‎to ‎make ‎myself ‎a ‎partner ‎by ‎contributing ‎some ‎money ‎(towards ‎the ‎expense ‎of ‎the ‎Hainuckah ‎lights); ‎a. ‎e. ‎ttof. ‎אשתותף ‎same. ‎Targ. ‎II ‎Esth. ‎III, ‎14.

‎ ‎m. ‎(preced.; ‎v. ‎setiptu, ‎Del. ‎Assyr. ‎Handw., ‎p. ‎696) ‎[attachment,] ‎cord ‎attached ‎to ‎the ‎seal. ‎Targ. ‎Y. ‎Gen. ‎XXXVIII, ‎18 ‎שתפך ‎Ar. ‎(Levita ‎שותפך; ‎ed. ‎חוטייך, ‎h. ‎text ‎פתיל׳).

‎ ‎(b. ‎h.) ‎to ‎be ‎quiet, ‎silent. ‎Keth. ‎14b ‎וצווח ‎ממזר ‎ושותק ‎חלל ‎one ‎who ‎cries ‎(protests) ‎when ‎called ‎a ‎bastard, ‎but ‎keeps ‎his ‎peace ‎when ‎called ‎a ‎halal ‎(v. ‎חלל ‎II). ‎Sabb. ‎3b ‎וכ׳ ‎שש׳ ‎יוסי ‎Iose, ‎who ‎kept ‎silence ‎(when ‎the ‎Roman ‎government ‎was ‎criticised), ‎shall ‎be ‎exiled ‎to ‎Sepphoris. ‎Men. ‎72a ‎ושתוק ‎פקח ‎הוי ‎be ‎wise ‎and ‎keep ‎thy ‎peace. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎51 ‎וכ׳ ‎לאברהם ‎שש׳ ‎שתיקה ‎(God ‎remembered ‎to ‎Lot) ‎the ‎silence ‎which ‎he ‎observed ‎towards ‎Abraham ‎when ‎he ‎said ‎&c.; ‎a. ‎fr. ‎Pi. ‎שיתק ‎to ‎cause ‎to ‎be ‎silent, ‎silence, ‎stop. ‎Tosef. ‎Hag. ‎II, ‎12 ‎בגערה ‎שיתקו ‎he ‎silenced ‎him ‎with ‎a ‎rebuke; ‎Y. ‎ib. ‎II, ‎78a ‎bot. ‎בנזיפה ‎ושתקו. ‎Sabb. ‎67b ‎המשתקת ‎(or ‎המשתקת ‎Hi), ‎v. ‎צווח; ‎Tosef. ‎ib. ‎VI ‎(VII), ‎15 ‎השותקת. ‎Ber. ‎V, ‎3 ‎אותו ‎משתשקקין ‎. ‎. ‎. ‎האומר ‎he ‎who ‎(in ‎reading ‎the ‎prrayers) ‎says ‎. ‎modima ‎modim ‎(we ‎offer ‎thanks, ‎twice) ‎must ‎be ‎stopped ‎(as ‎suspected ‎of ‎heresy). ‎Tanh. ‎Ahare ‎9 ‎וכ׳ ‎לשתק ‎יהושע ‎בקשIoshua ‎wanted ‎to ‎silence ‎the ‎sunt(keep ‎him ‎from ‎giving ‎praise, ‎ref. ‎to ‎Josh. ‎X, ‎12); ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Esp. ‎to ‎deny ‎the ‎claim ‎of, ‎dismiss. ‎Yeb. ‎100b ‎. ‎. ‎. ‎שתוקי ‎מאי ‎אביו ‎מנכסי ‎אותו ‎שמשתקים ‎in ‎what ‎respect ‎is ‎he ‎con- ‎sidered ‎a ‎sh'thuki ‎(v. ‎שתוקי)? ‎Is ‎it ‎that ‎we ‎deny ‎him ‎a. ‎share ‎in ‎his ‎father's ‎estate?; ‎ib. ‎כהונה ‎מדיני ‎אותו ‎משתקין ‎we ‎deny ‎him ‎the ‎privileges ‎of ‎priesthood ‎(declare ‎him ‎a ‎halal); ‎Keth. ‎13b ‎משתיקין ‎Hif.. ‎Nithpa. ‎נשתתק ‎1) ‎to ‎stop ‎speaking, ‎lose ‎the ‎argument. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎49, ‎end ‎וכ׳ ‎הסניגור ‎נ׳ ‎when ‎the ‎defense ‎stops, ‎the ‎judge ‎rises; ‎הסניגור ‎נ׳ ‎. ‎. ‎. ‎עמד ‎when ‎the ‎judge ‎rises, ‎the ‎defense ‎is ‎bound ‎to ‎stop; ‎Yalk. ‎ib. ‎84; ‎a. ‎e. ‎-- ‎2) ‎to ‎become ‎speechless, ‎be ‎struek ‎dumb. ‎Gitt. ‎VII, ‎1 ‎ואמרו ‎נ׳ ‎וכ׳ ‎לו ‎if ‎a ‎man ‎has ‎lost ‎his ‎speech, ‎and ‎they ‎say ‎to ‎him, ‎shall ‎we ‎write ‎a ‎letter ‎of ‎divorce ‎&c.? ‎Y. ‎Snh. ‎VI, ‎beg.. ‎23b ‎Bab. ‎ib. ‎43a; ‎a. ‎e.

‎, ‎ ‎ch., ‎with ‎prefixed ‎א; ‎אשתיק, ‎איש׳ ‎same, ‎1) ‎to ‎be ‎silent. ‎Targ. ‎Lev. ‎X, ‎3. ‎Targ. ‎Job ‎XIII, ‎5 ‎משתק ‎חשתקון ‎(ed. ‎Lag. ‎משתוק; ‎Ms. ‎משתוקי ‎Af.). ‎Targ. ‎ISam. ‎VII, ‎8 ‎(ed. ‎Wil. ‎תשקשיק ‎Af.). ‎Targ. ‎Ez. ‎XXIV, ‎17; ‎a. ‎fr. ‎- ‎B. ‎Mets. ‎37b ‎וכ׳ ‎דשתיקי ‎האי ‎the ‎reason ‎why ‎I ‎was ‎silent ‎at ‎the ‎claim ‎of ‎both ‎&c. ‎Keth. ‎14b ‎וש׳ ‎ממזר ‎ליה ‎דקרו ‎they ‎called ‎him ‎a ‎bastard, ‎and ‎he ‎kept ‎his ‎peace; ‎והאי ‎וכ׳ ‎דש׳ ‎and ‎the ‎reason ‎why ‎he ‎was ‎silent ‎&c. ‎Shebu. ‎40a, ‎a. ‎e. ‎וש׳ ‎. ‎. ‎מישהא, ‎v. ‎שהי. ‎Ib. ‎וש׳ ‎. ‎. ‎. ‎מישתא ‎דאמרי ‎איכא ‎some ‎say, ‎he ‎was ‎just ‎taking ‎a ‎drink, ‎and ‎kept ‎silence ‎(and ‎in ‎the ‎meanwhile ‎the ‎reporter ‎left). ‎Ned. ‎77a ‎א'ל ‎אי׳ ‎he ‎said ‎to ‎him, ‎he ‎(Rab, ‎did ‎not ‎say ‎so, ‎but) ‎was ‎silent ‎(seemed ‎to ‎assent); ‎קאמרת ‎שתי ‎או ‎קאמרת ‎אי׳ ‎dost ‎thou ‎say, ‎he ‎kept ‎silence, ‎or ‎dost ‎thou ‎say, ‎he ‎was ‎tak- ‎ing ‎a ‎drink ‎(and ‎he ‎may ‎have ‎decided ‎differently ‎after ‎thou ‎wast ‎gone); ‎[difffer. ‎vers., ‎v. ‎infra]. ‎-- ‎2) ‎to ‎silence, ‎auiet. ‎Targ. ‎Y. ‎Num. ‎XIII, ‎30. ‎Targ. ‎Ps. ‎CXXXI, ‎2 ‎(Bxt. ‎ששיק׳ ‎Pa.). ‎Af. ‎אשתיק ‎1) ‎to ‎be ‎silent, ‎v. ‎supra. ‎- ‎2) ‎interch. ‎with ‎Pa. ‎שתיק ‎to ‎silence, ‎ouiet. ‎Targ. ‎Job ‎XI, ‎3 ‎(Ms. ‎Pa.). ‎Targ. ‎Ez. ‎I, ‎24 ‎מששתקן ‎(not ‎משת׳; ‎some ‎ed. ‎Af.). ‎- ‎Keth. ‎1o4b ‎קאמרת ‎אשקיאן ‎או ‎קאמרת ‎אשתיקן ‎(some ‎ed. ‎איש׳) ‎(in ‎asking ‎me, ‎'did ‎Rab ‎say ‎so'?) ‎didst ‎thou ‎mean ‎to ‎say, ‎I ‎will ‎silence ‎them' ‎(show ‎them ‎my ‎disapproval), ‎or ‎didst ‎thou ‎mean ‎to ‎say, ‎I ‎will ‎give ‎them ‎to ‎drink' ‎(show ‎my ‎approval)?; ‎Ned. ‎l. ‎c. ‎(Vers. ‎in ‎Asheri ‎andi ‎Tosaf). ‎Ber. ‎33b ‎ליה ‎משתקינן ‎לא ‎שתוקי ‎. ‎. ‎. ‎מגונה ‎he ‎is ‎blameworthy, ‎but ‎we ‎do ‎not ‎stop ‎him ‎(in ‎his ‎prayer); ‎a. ‎e. ‎Ithpa. ‎אשתתק ‎to ‎become ‎mute, ‎still. ‎Targ. ‎Ps. ‎XXXI, ‎18 ‎Ms. ‎(ed. ‎Pe.). ‎Targ. ‎Y. ‎I ‎Ex. ‎XV, ‎16. ‎- ‎Y. ‎Taan. ‎IV, ‎68d ‎bot. ‎וקיימין ‎ומשתתקין ‎בכיי ‎ואינון ‎and ‎they ‎(the ‎old ‎men ‎among ‎his ‎hearers) ‎wept, ‎and ‎they ‎were ‎quieted ‎(by ‎Rabbi), ‎and ‎they ‎(the ‎assembly) ‎rose.

‎ ‎m. ‎pl. ‎(preced.) ‎preservers ‎of ‎silence ‎(silenti- ‎arii, ‎v. ‎Sm. ‎Ant. ‎s. ‎v. ‎Prepositus). ‎Ber. ‎58a ‎תליתאה ‎אתא ‎וכ׳ ‎שש׳ ‎דהוה ‎Vers. ‎in ‎En ‎Ya ‎kob ‎(ed. ‎שתקא ‎קא ‎כי) ‎when ‎the ‎third ‎division ‎marched ‎past, ‎who ‎were ‎the ‎silenti- ‎aril ‎(ordering ‎silence), ‎he ‎(the ‎blind ‎R. ‎Shesheth) ‎said, ‎now ‎the ‎king ‎is ‎coming.

‎, ‎v. ‎שתיקותא.

‎, ‎Ithpa. ‎אשתתר, ‎אשתר ‎(v. ‎שותר) ‎to ‎be ‎left ‎over; ‎to ‎escape. ‎Targ. ‎Job ‎XXI, ‎16. ‎Ib. ‎34. ‎Ib. ‎XIX, ‎20. ‎-Lev. ‎R. ‎s. ‎13 ‎אשתריתון ‎לא ‎אתון ‎אף ‎are ‎you ‎not ‎of ‎those ‎that ‎survived?

‎, ‎v. ‎סתת.

‎ ‎(cmp. ‎שתה ‎I) ‎to ‎come ‎down ‎slowly, ‎flow ‎gently. ‎Ker. ‎22a ‎שותת ‎שהוא ‎מפני ‎because ‎it ‎(the ‎last ‎blood, ‎תמצית) ‎fows ‎gently, ‎opp. ‎מקלח. ‎Hull. ‎38a ‎בשותתת ‎when ‎the ‎animal ‎discharges ‎excrements ‎in ‎a ‎lax ‎manner, ‎Oppp. ‎מתרזת. ‎Ohol. ‎III, ‎5 ‎השותת ‎blood ‎that ‎flows ‎gently, ‎oppe ‎המנטף, ‎that ‎drips. ‎Ib.; ‎Tosef. ‎ib. ‎IV, ‎11, ‎v. ‎צלב. ‎Bekh. ‎44b ‎בשותת ‎when ‎he ‎discharges ‎urine ‎laxly ‎a. ‎e. ‎- ‎Num. ‎R. ‎s. ‎19, ‎beg. ‎שותת ‎ולשונך ‎. ‎. ‎. ‎מה ‎מפני ‎why ‎dost ‎thou ‎go ‎about ‎with ‎thy ‎tongue ‎slavering?; ‎Koh. ‎R. ‎to ‎X, ‎11.

‎ ‎(v. ‎שתה ‎II) ‎to ‎lay ‎the ‎foundation ‎of, ‎start. ‎Hif. ‎השתית ‎same. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps, ‎XI, ‎3 ‎הצדיקים ‎אם ‎וכ׳ ‎עולמך ‎שהשתיתו, ‎v. ‎פגר.