Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/868

 ‎Hithpa.7aהשתח ‎to ‎separate ‎one's ‎self, ‎be ‎eexclusive, ‎lofy. ‎Sifre ‎Num. ‎131 ‎וכ׳ ‎ומשתחעת ‎מתגאה ‎זו ‎מלכות ‎this ‎proud ‎and ‎overweening ‎government ‎has ‎only ‎four ‎provinces ‎worthy ‎of ‎an ‎empire ‎&c.; ‎Yalk. ‎Num. ‎771; ‎Yalk. ‎Deut. ‎809. ‎Ab. ‎d'R. ‎N.l. ‎c. ‎[read;] ‎משתחן ‎שהוא ‎ןaשח ‎the ‎lion ‎is ‎called ‎shahats, ‎because ‎he ‎is ‎proud.

‎ ‎m. ‎(preced.) ‎aristocratic, ‎proud, ‎vainglorious, ‎pompous. ‎Pesik. ‎Par., ‎p. ‎40a ‎ש׳ ‎שהיה ‎. ‎. ‎. ‎למימר ‎לך ‎אית ‎will ‎you ‎say ‎of ‎that ‎righteousman(Simeon ‎the ‎high ‎priest) ‎that ‎he ‎was ‎vainglorious?; ‎Y. ‎Shek. ‎IV, ‎48a ‎bot. ‎שיחן ‎היה. ‎-- ‎Pl. ‎שחצים. ‎Pesik. ‎l. ‎c. ‎היו ‎ש׳ ‎וכולם ‎and ‎all ‎of ‎them ‎(those ‎high ‎priests ‎that ‎made ‎such ‎a ‎display) ‎were ‎osten- ‎tatious ‎people, ‎v. ‎שחצית. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎20 ‎היו ‎ש׳ ‎they ‎(Nadab ‎and ‎Abihu) ‎were ‎aristocratic ‎(deeming ‎no ‎woman ‎noble ‎enough ‎for ‎them); ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎LXXVIII, ‎63 ‎שחצנין ‎(ed. ‎Bub. ‎שקרנין, ‎corr. ‎acc.); ‎Yalk. ‎ib. ‎822 ‎שחצין.

‎ ‎m. ‎(v. ‎שחץ, ‎part. ‎pass)) ‎1) ‎[separation,] ‎ob- ‎scenity, ‎abomination, ‎disgrace. ‎Sabb. ‎62b ‎שש׳ ‎אנשי. ‎. ‎. ‎אנשי ‎היו ‎the ‎men ‎of ‎Jerusalem ‎were ‎lovers ‎of ‎obscene ‎tal; ‎(Yalk. ‎Is. ‎264 ‎שחוצים). ‎Pes. ‎3b ‎פסול ‎ש׳ ‎(they ‎found ‎in ‎him) ‎obscenity ‎which ‎made ‎him ‎unworthy ‎of ‎the ‎priest- ‎hood; ‎(Rashi; ‎pride). ‎Tanh. ‎Vaera ‎9; ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎8 ‎ועשה ‎לך ‎בעולם ‎ש׳ ‎אלוה ‎עצמו ‎שעשה ‎מי ‎go ‎and ‎make ‎him ‎that ‎made ‎himself ‎a ‎god ‎an ‎abomination ‎in ‎the ‎world; ‎ib. ‎. ‎. ‎. ‎וכן ‎בעולם ‎ש׳ ‎נעשה ‎and ‎so ‎Sennacherib ‎prided ‎himself, ‎and ‎became ‎an ‎abomination ‎&c. ‎Ib. ‎שחצו ‎ומראה ‎. ‎. ‎ממלא ‎אאני ‎לבריות ‎I ‎fill ‎the ‎upper ‎and ‎the ‎lower ‎regions ‎with ‎him ‎(his ‎repute), ‎and ‎let ‎people ‎see ‎his ‎disgrace; ‎Tanh. ‎l. ‎c. ‎שבחן ‎(corr. ‎acc.). ‎Ib. ‎וכ׳ ‎ש׳ ‎מראה ‎הקב'ה ‎the ‎Lord ‎shows ‎all ‎men ‎the ‎disgrace ‎of ‎the ‎proud; ‎a. ‎e. ‎-- ‎Pl. ‎שחצים. ‎Ib. ‎(ref. ‎to ‎Job ‎XLI, ‎26 ‎ןaשח ‎בני) ‎בעולם ‎ש׳ ‎. ‎. ‎. ‎הגיותנין ‎אלו ‎this ‎means ‎the ‎proud ‎that ‎make ‎themselves ‎gods; ‎the ‎Lord ‎makes ‎them ‎abominations ‎in ‎the ‎world. ‎-- ‎2) ‎(b. ‎h.) ‎pride, ‎v. ‎supra.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h., ‎Job ‎XXVIII, ‎8 ‎ש׳ ‎בני; ‎שחץ) ‎[tearer, ‎or ‎proud,] ‎surname ‎of ‎lion. ‎Ab. ‎d'R. ‎N. ‎ch. ‎XXXIX; ‎sec. ‎Vers., ‎ch. ‎XLIII ‎(ed. ‎Schechter); ‎Yalk. ‎Prov. ‎959, ‎v. ‎ןaשח.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Ps. ‎XVII, ‎12 ‎Regia ‎(ed. ‎שחלא).

‎ ‎f. ‎(v. ‎שחץ) ‎ostentatiousness. ‎Y. ‎Shek. ‎IV, ‎48a ‎וכ׳ ‎היתה ‎גדולה ‎ש׳ ‎there ‎was ‎great ‎love ‎of ‎display ‎among ‎the ‎sons ‎of ‎the ‎high ‎priests.

‎ ‎m. ‎v. ‎שרץ.

‎ ‎f. ‎(preced.) ‎loving ‎display, ‎vain. ‎- ‎Pl. ‎שהצניות. ‎Y. ‎Sabb. ‎VI, ‎7d ‎וכ׳ ‎מתרתן ‎והיא ‎ש׳ ‎שהנשים ‎עי ‎because ‎women ‎like ‎display, ‎and ‎one ‎might ‎untie ‎them ‎(those ‎ornaments, ‎to ‎show ‎them) ‎to ‎their ‎neighbors, ‎and ‎in ‎forgetfulness ‎walk ‎with ‎them ‎&c.

‎, ‎ ‎(b. ‎h.; ‎interch. ‎with ‎צחק ‎q. ‎v.) ‎to ‎be ‎bright; ‎to ‎laugh, ‎est, ‎play. ‎Tosef. ‎B. ‎Kam. ‎II, ‎2 ‎הבקר ‎בין ‎ס׳ ‎וכ׳ ‎ed. ‎Zuck. ‎(Var. ‎צחבין, ‎צהבין, ‎read; ‎בין ‎צחק) ‎if ‎he ‎(the ‎ox) ‎Sported ‎among ‎tthe ‎herd ‎tthree ‎immes ‎(doiing ‎no ‎harim). ‎Deut. ‎R. ‎s. ‎3, ‎end ‎לעבד ‎שוחקת ‎. ‎. ‎. ‎ראה ‎he ‎king ‎saw ‎her ‎smile ‎at ‎one ‎of ‎his ‎servants. ‎Y. ‎Kidd. ‎III, ‎63a ‎לא ‎מימי ‎וכ׳ ‎ש׳ ‎never ‎did ‎a ‎person ‎have ‎his ‎sport ‎with ‎me, ‎exceptt ‎this ‎man. ‎Tanh. ‎Naso ‎5 ‎לששחוק. ‎. ‎. ‎אבל ‎שחקת ‎שבפנים ‎באותו ‎thou ‎didst ‎fool ‎him ‎(the ‎watchman) ‎that ‎was ‎inside, ‎but ‎thou ‎canst ‎not ‎fool ‎me. ‎Der. ‎Er. ‎Zutta ‎ch. ‎V ‎בוכה ‎ולא ‎וכ׳ ‎שוחק ‎ולא ‎השוחקים ‎בין ‎nor ‎should ‎one ‎weep ‎anmong ‎those ‎who ‎laugh, ‎nor ‎laugh ‎among ‎those ‎who ‎weep; ‎a ‎fr. ‎-- ‎Trnsf. ‎(of ‎fingers) ‎to ‎be ‎spread, ‎opp. ‎עצב. ‎Succ. ‎7a ‎טפח ‎שוהק ‎(Ms. ‎M. ‎a. ‎Ar. ‎ס׳); ‎Erub. ‎3b ‎שוהקות, ‎v. ‎אמה; ‎a. ‎e. ‎Pi. ‎שיחק, ‎ס׳ ‎same. ‎Tanh. ‎l. ‎c. ‎וכ׳ ‎מששחקת ‎את ‎באישך ‎thou ‎canst ‎fool ‎thy ‎husband, ‎but ‎thou ‎canst ‎not ‎fool ‎me. ‎Ib. ‎וכ׳ ‎על ‎ומשהק ‎יושב ‎ואני ‎but ‎I ‎sit ‎laughing ‎at ‎my ‎crea- ‎tures. ‎Tosef. ‎Keth. ‎IX, ‎2 ‎בה ‎הוא ‎מסתק ‎ed. ‎Zuck. ‎(Var. ‎מצ׳) ‎he ‎may ‎laugh ‎at ‎her ‎(and ‎take ‎the ‎sham ‎sale ‎serious- ‎ly); ‎(Keth. ‎79a ‎מצהק ‎רצה), ‎v. ‎פיסטין. ‎Tanh. ‎Noah ‎5 ‎והיו ‎ממנו ‎משחקין ‎they ‎laughed ‎at ‎him ‎(Noah). ‎Ber. ‎7b, ‎a. ‎e. ‎לו ‎משחקת ‎השעה ‎the ‎hour ‎smiles ‎on ‎him, ‎i. ‎e. ‎he ‎is ‎in ‎luck; ‎a. ‎fr. ‎Hif. ‎השחיק ‎to ‎cause ‎to ‎laugh, ‎lead ‎to ‎sport. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎22 ‎וכ׳ ‎שמחהו ‎להשחיקך ‎. ‎. ‎. ‎בא ‎אם ‎if ‎thy ‎inclination ‎comes ‎to ‎incite ‎thee ‎to ‎merriment, ‎rejoice ‎it ‎with ‎words ‎of ‎the ‎Law; ‎Yalk. ‎Is. ‎296.

‎, ‎v. ‎שחוק.

‎ ‎(b. ‎h.) ‎to ‎rub, ‎grind, ‎pound. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XVIII ‎באלו ‎אלו ‎שוחקין ‎שהן ‎שחקים ‎. ‎. ‎. ‎ולמה ‎why ‎are ‎the ‎clouds ‎named ‎sh'hakiomf ‎Because ‎they ‎rub ‎against ‎one ‎another. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎13, ‎a. ‎e., ‎v. ‎שחק ‎II. ‎Bets. ‎II, ‎8 ‎שוחקין ‎וכ׳ ‎הפלפלין ‎את ‎you ‎may ‎grind ‎pepper ‎on ‎the ‎pepper-mill ‎(on ‎the ‎Roly ‎Day). ‎Y. ‎Ber. ‎VI, ‎10a ‎top ‎וכ׳ ‎שהקן ‎if ‎he ‎mashed ‎them ‎(the ‎turnips), ‎he ‎must ‎say ‎the ‎benediction ‎&c., ‎opp. ‎הן ‎בעיינן ‎אם ‎if ‎they ‎are ‎in ‎their ‎natural ‎shape; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎[Yalk. ‎Cant. ‎988 ‎שחק, ‎v. ‎ןaשה.-- ‎Part. ‎pass. ‎שחוק; ‎f ‎שחוקה; ‎pl. ‎שחוקים, ‎שחוקין; ‎שחוקות ‎a) ‎ground, ‎pounded, ‎mashed. ‎Y. ‎Ber. ‎l. ‎c. ‎הוא ‎ש׳ ‎לאו ‎ויין ‎is ‎wine ‎not ‎a ‎product ‎gained ‎by ‎pounding?; ‎ib. ‎היא ‎ש׳ ‎לאו ‎ופת ‎is ‎not ‎bread ‎a ‎product ‎&c.?; ‎ib. ‎וכ׳ ‎הן ‎שש׳ ‎פbאע. ‎. ‎. ‎שאר ‎all ‎other ‎things, ‎although ‎produced ‎by ‎pounding ‎(like ‎olive-oil ‎&c.) ‎are ‎ritually ‎treated ‎as ‎it ‎in ‎their ‎natural ‎state; ‎a. ‎e. ‎- ‎b) ‎(cmmp. ‎שחף) ‎lean, ‎meagre. ‎Y. ‎Dem. ‎II, ‎beg. ‎22b ‎היא ‎שחוקה ‎(R. ‎S. ‎to ‎Dem. ‎II, ‎1 ‎שחיקא ‎ch.) ‎the ‎fig ‎of ‎Bozrah ‎is ‎stunted. ‎Pi. ‎שיחק ‎1) ‎same; ‎part. ‎pass. ‎משוחק; ‎pl. ‎משוחקים, ‎משוחקין ‎rubbed, ‎worn-out, ‎threadbare. ‎Tosef. ‎Men. ‎I, ‎8; ‎Zeb. ‎18a, ‎v. ‎רשל; ‎ib.b; ‎a. ‎e. ‎- ‎2) ‎to ‎curse ‎the ‎memmory ‎of ‎a ‎person, ‎v. ‎next ‎w. ‎Nif. ‎נשהק ‎to ‎be ‎ground. ‎Ab. ‎d'R. ‎N. ‎ch. ‎Iעצמותיו ‎נשחקו ‎his ‎bones ‎were ‎ground, ‎i. ‎e. ‎his ‎memory ‎is ‎cursed, ‎v. ‎next ‎w.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎O. ‎Ex. ‎XXX, ‎36. ‎- ‎Y. ‎Sabb.VII, ‎10a ‎bot. ‎תומא ‎דש׳ ‎ההן ‎he ‎that ‎grinds ‎garlic. ‎Ib,b ‎bot. ‎B. ‎Bath. ‎146a ‎שהקי, ‎v. ‎מדגניתא; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Midr. ‎Sam. ‎ch. ‎I, ‎v. ‎infra. ‎- ‎Part. ‎pass. ‎שחיק. ‎-- ‎טמיא ‎ש׳, ‎v. ‎טמיא; ‎(in ‎Hebr. ‎dict.) ‎ש׳ ‎עצמות. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎4 ‎9, ‎beg. ‎a. ‎e. ‎-- ‎Y. ‎Sabb. ‎VI, ‎8a ‎top ‎הוות ‎שחקה ‎רגליה ‎(read; ‎שחיקא) ‎his ‎foot ‎was ‎sore ‎from ‎rub- ‎bing. ‎-- ‎Y. ‎Dem. ‎II, ‎beg. ‎22b ‎שחיקא ‎(R. ‎S. ‎to ‎Dem. ‎II, ‎1), ‎v. ‎שק.