Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/811

 ‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎רצע) ‎[to ‎perforate, ‎cmp. ‎הרג; ‎חלל,] ‎to ‎slay, ‎murder. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎III ‎(ref. ‎to ‎ארבעתים, ‎II ‎Sam. ‎XII, ‎6) ‎לך ‎יהייו ‎נרצחים ‎עשרה ‎שש ‎אחד ‎רצחת ‎אתה ‎thou ‎hast ‎murdered ‎one; ‎there ‎shall ‎be ‎sixteen ‎of ‎thine ‎murdered; ‎Yalk. ‎Sam. ‎148. ‎Macc. ‎12a ‎ר׳ ‎אם ‎כתיב ‎מי ‎it ‎reads ‎not ‎(Num. ‎XXXV, ‎27), ‎iif ‎he ‎slew ‎(but, ‎he ‎shall ‎slay'); ‎ib. ‎ירצח ‎כתיב ‎מי ‎itt ‎reads ‎not, ‎he ‎shall ‎slay ‎(but, ‎if ‎he ‎slays ‎he ‎is ‎not ‎punished); ‎a. ‎e. ‎-Part. ‎רוצה ‎manslayer, ‎murderer. ‎Shebi. ‎X, ‎8; ‎Macc. ‎II, ‎8 ‎אני ‎ר׳ ‎. ‎. ‎שגלה ‎ר׳ ‎when ‎an ‎involuntary ‎manslayer ‎comes ‎to ‎his ‎place ‎of ‎refuge, ‎and ‎the ‎citizens ‎desire ‎to ‎honor ‎him, ‎he ‎must ‎say, ‎I ‎am ‎a ‎manslayer. ‎Snh. ‎73a ‎(ref. ‎to ‎Deut. ‎XXII, ‎26) ‎ר׳ ‎מקיש ‎בנפשו ‎להצילו ‎ניתן ‎ר׳ ‎אם ‎. ‎. ‎. ‎the ‎text ‎draws ‎an ‎analogy ‎between ‎the ‎case ‎of ‎one ‎pursued ‎by ‎a ‎murderer ‎and ‎that ‎of ‎the ‎betrothed ‎woman ‎threatened ‎with ‎assault; ‎as ‎it ‎is ‎permitted ‎to ‎save ‎the ‎woman ‎at ‎the ‎cost ‎ot ‎the ‎assailant's ‎life, ‎so ‎it ‎is ‎permitted ‎to ‎save ‎the ‎pursued ‎at ‎the ‎cost ‎of ‎the ‎would-be ‎murderer's ‎life; ‎Pes. ‎25b; ‎a. ‎fr. ‎-[Tosef. ‎Sot. ‎XV, ‎7, ‎read; ‎רוען.]- ‎Pl. ‎רועחים, ‎רועחין. ‎Macc. ‎10a, ‎v. ‎זדח. ‎Ib. ‎9b ‎ר׳ ‎שכיחי ‎בגלעד ‎iu ‎Gilead ‎cases ‎of ‎manslaughter ‎are ‎frequent; ‎a. ‎fr. ‎Nif. ‎נרעח ‎to ‎be ‎slain, ‎murdered. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Pa.III; ‎v. ‎supra; ‎a. ‎e. ‎lHithpa. ‎התרעח ‎to ‎comomit ‎suicide. ‎Pesik. ‎R. ‎s. ‎24. ‎(ret. ‎to ‎תרצח ‎לא ‎Ex. ‎XX, ‎13) ‎תתרצח ‎לא ‎thou ‎shalt ‎not ‎murder ‎thyself; ‎[prob. ‎to ‎be ‎read: ‎תעשה ‎לא ‎תצרח ‎לא ‎עליך ‎צורח ‎הדם ‎thou ‎shalt ‎not ‎be ‎cried ‎about, ‎make ‎no ‎blood ‎cry ‎out ‎against ‎thee].

‎, ‎ ‎m. ‎(preced.) ‎murderer, ‎assassin. ‎Sot. ‎IX, ‎9 ‎(47a) ‎הרצ׳ ‎בן ‎לקרותו ‎חזרו ‎. ‎. ‎. ‎הרוצחנין ‎משרבו ‎(Y. ‎ed. ‎הרוצח ‎בן, ‎read; ‎הרוצחן) ‎when ‎the ‎assassins ‎became ‎numerous, ‎the ‎ceremony ‎of ‎breaking ‎the ‎neck ‎of ‎a ‎heifer ‎(v. ‎עגלה) ‎was ‎abolished; ‎when ‎El. ‎b. ‎Dinai ‎and ‎T. ‎ben ‎P. ‎arose, ‎the ‎section ‎(Deut. ‎XXI, ‎7) ‎was ‎read; ‎then ‎they ‎called ‎him ‎(every ‎such ‎assassin) ‎son ‎of ‎a ‎murderer; ‎expl. ‎Y. ‎ib. ‎24a ‎top ‎קטולה ‎בריה ‎a ‎murderous ‎creature; ‎Sifre ‎Deut. ‎205 ‎הרצחנים ‎בן ‎לקרותם ‎חזרו; ‎Yalk. ‎ib. ‎923 ‎הרוצחין ‎משרבו ‎הרוצחנין ‎בן ‎. ‎. ‎. ‎-- ‎Pl. ‎רצחנים, ‎רצחנין, ‎רוע׳. ‎Ib. ‎Tanb. ‎Mad& ‎11 ‎(ref. ‎to ‎Ps. ‎XXV, ‎8, ‎sq.) ‎ודורך ‎שביל ‎עשה ‎לר׳ ‎אם ‎וכ׳ ‎if ‎the ‎Lord ‎made ‎a ‎path ‎and ‎a ‎way ‎for ‎the ‎manslayers ‎that ‎they ‎might ‎flee ‎and ‎be ‎saved, ‎how ‎much ‎more ‎for ‎the ‎righteous ‎&c.; ‎Yalk. ‎Num. ‎787. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎22, ‎end ‎(ref. ‎to ‎Gen. ‎IV, ‎15) ‎לר׳ ‎אות ‎עשאו ‎the ‎Lord ‎made ‎him ‎(0ain) ‎a ‎aign ‎(warning) ‎to ‎murderers; ‎a. ‎e.

‎, ‎ ‎(b. ‎h.; ‎v. ‎רעי ‎II) ‎1) ‎to ‎favor, ‎pardon. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XLIV ‎לנו ‎ולא ‎רשעית ‎ולהם ‎. ‎. ‎בניו ‎אף ‎thou ‎hast ‎also ‎done ‎great ‎things ‎for ‎his ‎(Abraham's) ‎children ‎in ‎the ‎desert, ‎and ‎to ‎them ‎thou ‎hast ‎been ‎benevolent, ‎but ‎not ‎to ‎us. ‎Sifra ‎Vayikra, ‎N'dab., ‎Par. ‎3, ‎ch. ‎IV ‎(ref. ‎to ‎Lev. ‎I, ‎4) ‎לו ‎רועה ‎המקום ‎the ‎Lord ‎will ‎receive ‎his ‎oftering ‎with ‎favor ‎(pardon ‎him); ‎וכ׳ ‎רוצה ‎המקום ‎מה ‎ועל ‎and ‎for ‎what ‎sins ‎will ‎the ‎Lord ‎pardon ‎him? ‎Por ‎sins ‎of ‎omis- ‎sion ‎&c.; ‎Yalk. ‎Lev. ‎438. ‎Ab. ‎V, ‎11 ‎לרצות ‎נוח ‎easily ‎ap- ‎peased; ‎a. ‎e. ‎-- ‎2) ‎to ‎please, ‎desire, ‎be ‎willing, ‎consent. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎34 ‎והחליצו ‎רצה, ‎v. ‎חלן. ‎Meg. ‎29a ‎(play ‎on ‎תרצדון, ‎Ps. ‎LXVIII, ‎17) ‎סיני ‎עם ‎דין ‎tתרצ ‎למה ‎why ‎do ‎you ‎desire ‎a. ‎contest ‎with ‎Sinai; ‎Yalk. ‎Jud. ‎47 ‎ומדיינים ‎רוצים ‎אתם ‎למה ‎wwhy ‎are ‎you ‎so ‎willing ‎to ‎contest? ‎Maec. ‎10b, ‎a. ‎e. ‎בדרך ‎וכ׳ ‎רוצה ‎שאדם ‎on ‎what ‎way ‎a ‎man ‎wants ‎to ‎go, ‎hey ‎(heavenly ‎powers) ‎lead ‎him. ‎Keth. ‎12b ‎וכ׳ ‎לעשות ‎רצו ‎אם ‎if ‎they ‎wish ‎to ‎follow ‎the ‎usage ‎of ‎priests ‎&c. ‎Yeb. ‎IV, ‎5 ‎ר׳ ‎לא ‎if ‎he ‎declines ‎(to ‎act ‎as ‎yabam). ‎Ab. ‎Zar. ‎32aa ‎דוצה ‎אחר ‎דבר ‎וaע ‎בקיומו ‎if ‎he ‎wants ‎the ‎preservation ‎of ‎an ‎idolatrous ‎object ‎for ‎some ‎other ‎purpose. ‎Ber. ‎7a ‎כשרציתי ‎וכ׳ ‎דצית ‎לא ‎when ‎I ‎was ‎wiling ‎(to ‎reveal ‎myself), ‎thou ‎wast ‎unwilling ‎(didst ‎hide ‎thy ‎face) ‎&c.; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎Pi. ‎דצה ‎1) ‎to ‎appease, ‎to ‎procuure ‎pardon. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎45 ‎פניך ‎את ‎מרין ‎פני ‎יהיו ‎my ‎countenance ‎shall ‎appease ‎thy ‎countenance, ‎v. ‎כעס. ‎Ib. ‎וכ׳ ‎אותו ‎מרצה ‎הקב'ה ‎. ‎.;; ‎כשהיה ‎when ‎Moses ‎was ‎angry ‎with ‎Israel, ‎the ‎Lord ‎appeased ‎him ‎&c. ‎Ib. ‎מרצך ‎אהיה ‎I ‎shall ‎appease ‎thee; ‎(Tanh. ‎Ki ‎Thissa ‎27 ‎ברצון ‎אני, ‎v. ‎רצון). ‎Ab. ‎IV, ‎18 ‎וכ׳ ‎תרצה ‎אל, ‎v. ‎כעס. ‎Ber. ‎l. ‎c. ‎וכ׳ ‎מרצין ‎שאין ‎מנין ‎whence ‎do ‎we ‎learn ‎that ‎we ‎must ‎not ‎attempt ‎to ‎appease ‎a ‎mman ‎at ‎the ‎moment ‎of ‎his ‎excitement? ‎Sifra ‎l. ‎c. ‎מרצה ‎הזבח ‎סמך ‎שלא ‎אע'פ ‎although ‎he ‎has ‎not ‎put ‎his ‎hand ‎on ‎the ‎victim, ‎the ‎sacrifice ‎produces ‎pardon; ‎Yalk. ‎Lev. ‎l. ‎c. ‎הזח ‎נרצה ‎the ‎sacrifice ‎is ‎accepted. ‎Pes. ‎16b ‎מרצה ‎הצין ‎מה ‎על ‎for ‎what ‎(mistake ‎at ‎sacrifices) ‎does ‎the ‎high ‎priest's ‎plate ‎effect ‎pardon ‎(make ‎the ‎sacrifice ‎acceptable); ‎Men. ‎25b. ‎Ib. ‎III, ‎3. ‎Sifre ‎Deut. ‎32 ‎וכ׳ ‎מרעים ‎שקרבנות ‎כשם ‎as ‎sacrifices ‎are ‎tthe ‎means ‎of ‎atonement, ‎so ‎are ‎sufferings ‎&c.; ‎a. ‎fr. ‎- ‎2) ‎to ‎make ‎pleasing, ‎acceptable. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎LXXXV ‎להקביה ‎מעשיה ‎שתרפה ‎עד ‎. ‎. ‎הקבוה ‎the ‎Lord ‎turns ‎around ‎and ‎observes ‎and ‎puts ‎his ‎eye ‎on ‎her ‎(the ‎earth), ‎until ‎she ‎makes ‎her ‎deeds ‎pleasing ‎unto ‎the ‎Lord; ‎ib. ‎שעה ‎אותה ‎וכ׳ ‎מרצה ‎היא ‎then ‎she ‎makes ‎her ‎deeds ‎pleasing ‎&c.; ‎Yalk. ‎ib. ‎833. ‎Nif. ‎נרצה ‎1) ‎to ‎be ‎acceptable, ‎be ‎accepted. ‎Sifra ‎l. ‎c. ‎ולזבחו ‎לו ‎לו ‎ונרצה ‎it ‎shall ‎be ‎accepted ‎for ‎him ‎(Lev. ‎I, ‎4) ‎he ‎and ‎his ‎sacrifice ‎shall ‎be ‎accepted; ‎Yalk. ‎Lev.l. ‎c. ‎Ib. ‎הזבח ‎׳, ‎v. ‎supra; ‎a. ‎e. ‎- ‎2) ‎to ‎be ‎appeased. ‎Lam. ‎R. ‎to ‎I, ‎2 ‎(ref. ‎to ‎Ps. ‎LXXVVII, ‎8) ‎ותiלירצ ‎ולא ‎לרשות ‎לא ‎never ‎to ‎appease ‎and ‎never ‎to ‎be ‎appeased; ‎a. ‎e. ‎Hif. ‎הרצה ‎1) ‎to ‎satisfy ‎(a ‎debt), ‎to ‎make ‎up ‎for. ‎Yalk. ‎Lev. ‎675 ‎(ref. ‎to ‎Lev. ‎XXVI, ‎34) ‎the ‎land ‎shall ‎rest ‎of ‎itself ‎לי ‎חייבת ‎היא ‎. ‎. ‎. ‎לפני ‎שתרצה ‎עד ‎until ‎it ‎shall ‎have ‎made ‎up ‎before ‎me ‎for ‎all ‎the ‎Sabbatical ‎years ‎which ‎it ‎owes ‎me. ‎Sifre ‎Deut. ‎355 ‎(ref. ‎to ‎רצוי, ‎Deut. ‎XXXIII, ‎24) ‎בתבואה ‎לו ‎מרצים ‎והן ‎. ‎. ‎מתרצה ‎שהיה ‎he ‎showed ‎himself ‎accommodating ‎to ‎his ‎brethren ‎with ‎oil ‎. ‎. ‎, ‎and ‎they ‎settled ‎their ‎account ‎with ‎grain; ‎Yalk. ‎ib. ‎962. ‎-- ‎2) ‎[to ‎combine,] ‎to ‎assort ‎coins; ‎to ‎count; ‎to ‎pay. ‎Sabb. ‎22a ‎וכ׳ ‎מעות ‎להרצות ‎to ‎assort ‎coins ‎by ‎the ‎Hanuckah ‎lights. ‎Ber. ‎61a; ‎Erub. ‎18b ‎וכ׳ ‎לאשה ‎מעות ‎המרצה ‎he ‎who ‎pays ‎money ‎to ‎a ‎woman ‎counting ‎from ‎his ‎to ‎her ‎hand ‎for ‎the ‎sake ‎of ‎gazing ‎at ‎her. ‎Snh. ‎68a ‎. ‎. ‎. ‎מעות ‎הרבה ‎להרצותן ‎שולחני ‎I ‎have ‎many ‎coins, ‎but ‎no ‎moneychanger ‎to ‎assort ‎them ‎(many ‎questions ‎to ‎ask ‎but ‎none ‎to ‎solve ‎them); ‎a. ‎fr. ‎- ‎3) ‎(trnsf.) ‎to ‎arrange ‎suyects ‎for ‎debate, ‎to ‎discourse. ‎Tosef. ‎Nidd. ‎VI, ‎6 ‎לפני ‎דברים ‎והרציתי ‎כשבאתי ‎וכ׳ ‎when ‎I ‎came ‎and ‎discussed ‎the ‎subject ‎before ‎R. ‎A. ‎&c.; ‎Ab. ‎Zar. ‎36b ‎וכ׳ ‎דברי ‎והרצתי; ‎Y. ‎Peah ‎VI, ‎19b ‎bot; ‎Tosef. ‎Hall. ‎I, ‎6; ‎Pes. ‎38b; ‎Y. ‎Shek. ‎V, ‎49a ‎והריצציתי ‎(corr. ‎acc.). ‎Hag. ‎14b ‎וכ׳ ‎דברים ‎ה׳ ‎יהושע ‎ר׳ ‎R. ‎Joshua ‎discoursed ‎(on ‎theosophy) ‎before ‎&c.; ‎a. ‎e., ‎v. ‎הרצאה. ‎188