Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/668

 ‎קטים. ‎Targ. ‎Y. ‎Gen. ‎VIII, ‎11 ‎Ar. ‎(ed. ‎לקיט; ‎h. ‎text ‎טרף). ‎- ‎2) ‎to ‎crumble, ‎crush. ‎- ‎Denom. ‎קטם ‎III.

‎ ‎(denom. ‎of ‎קטם ‎III) ‎to ‎cover ‎with ‎ashes ‎or ‎powder. ‎Shebi. ‎II, ‎4 ‎אותן ‎קוטמין ‎you ‎may ‎cover ‎them ‎with ‎powder ‎(v. ‎אבק); ‎[oth. ‎opin., ‎v. ‎קטם ‎I.- ‎Esp. ‎to ‎cover ‎pmbers ‎with ‎ashes ‎on ‎which ‎tto ‎put ‎dishes ‎to ‎be ‎kept ‎warm ‎for ‎the ‎Sabbath. ‎Y. ‎Sabb. ‎III, ‎beg. ‎5c ‎וכ׳ ‎שיקטום ‎עד ‎הקוטם ‎he ‎that ‎covers ‎must ‎not ‎put ‎dishes ‎on ‎until ‎he ‎has ‎suf- ‎ficiently ‎covered ‎(choked ‎the ‎fame). ‎Ib.; ‎Bab. ‎ib. ‎37ar ‎קטמה, ‎v. ‎לבה; ‎a. ‎e. ‎- ‎Part. ‎pass. ‎קטום; ‎f ‎קטומה ‎&c. ‎Ib. ‎Tosef. ‎ib. ‎III, ‎(II) ‎3 ‎וק׳ ‎גרופה ‎אחת ‎one ‎part ‎of ‎the ‎double ‎store ‎being ‎swept ‎or ‎covered. ‎Ib. ‎2 ‎כק׳ ‎הן ‎הרי ‎they ‎are ‎considered ‎as ‎if ‎they ‎were ‎covered; ‎a. ‎e.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Tam. ‎29b ‎דקטמי ‎משום ‎vers. ‎of ‎Korban ‎Aharon ‎and ‎of ‎Rabad ‎tto ‎Sifra ‎Vayikra, ‎N'dab.,. ‎Par. ‎4, ‎ch. ‎VI ‎(ed. ‎דקטרי) ‎because ‎these ‎kinds ‎of ‎wood ‎cover ‎up ‎the ‎flames ‎with ‎their ‎ashes.

‎. ‎קטמא, ‎קי׳ ‎I ‎m. ‎(קטם ‎I ‎2) ‎ashes, ‎powder. ‎Targ. ‎Gen. ‎XVIII, ‎27. ‎Targ. ‎Y. ‎Ex. ‎IX, ‎8 ‎דקיק ‎ק׳ ‎(h. ‎text ‎פיח). ‎Targ. ‎Lev. ‎I, ‎16 ‎(h. ‎text ‎דשן); ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Hull. ‎51b ‎ק׳ ‎נהילא ‎(fem.), ‎v. ‎נהל. ‎Ber. ‎28a, ‎v. ‎א; ‎a. ‎fr. ‎- ‎[Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XII ‎כולה ‎קיטמא ‎ed. ‎Bub., ‎v. ‎קופסא.]-[Targ. ‎Zech. ‎VI, ‎3 ‎קטמין ‎Ar., ‎v. ‎קטמנא.]

‎, ‎ ‎m. ‎(קטם ‎I, ‎1) ‎that ‎which ‎is ‎lopped; ‎(euphem.) ‎ק׳ ‎בית ‎(cmp. ‎גזירתא) ‎membrum ‎virile. ‎Targ. ‎Y. ‎II ‎Deut. ‎XXV, ‎11 ‎קיטמיה ‎בית ‎(not ‎קיטמי; ‎h. ‎text ‎מבשיו).

‎, ‎Y. ‎Taan. ‎IV, ‎69a ‎bot., ‎read; ‎הטומוס ‎or ‎קינסוס.

‎ ‎f. ‎(v. ‎קטם ‎III) ‎powdered ‎earth. ‎- ‎Pl. ‎קטמיות. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎90 ‎וכ׳ ‎וק׳ ‎עפר ‎בהם ‎נתן ‎(Ar. ‎קוטמיות) ‎he ‎put ‎in ‎them ‎(the ‎grain ‎stores) ‎dust ‎and ‎powder, ‎things ‎which ‎preserve ‎the ‎fruits ‎(cmp. ‎חומטון); ‎Yalk. ‎ib. ‎148 ‎קמאיות ‎(corr. ‎acc.).

‎, ‎ ‎m. ‎(קטם ‎III) ‎ashcolored. ‎- ‎Pl. ‎קטמנין, ‎קי. ‎Targ. ‎Zech. ‎VI, ‎83 ‎(Ar. ‎קטמין, ‎corr. ‎acc.; ‎h. ‎text ‎אמצים).

‎, ‎Yalk. ‎Sam. ‎1124, ‎השמן ‎ק׳, ‎read; ‎קיתון.

‎. ‎v. ‎קוטן.

‎, ‎ ‎(b. ‎h.) ‎to ‎be ‎short, ‎small, ‎inferior. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎76 ‎(expl. ‎קנתי, ‎Gen. ‎XXXII, ‎11) ‎כדאי ‎. ‎. ‎. ‎כדאי ‎איני ‎וכ׳ ‎מכל ‎קטנתי ‎אכל ‎אני ‎I ‎am ‎not ‎deserving ‎(of ‎any ‎of ‎the ‎mercies ‎&c.);. ‎R. ‎L. ‎says, ‎I ‎am ‎deserving, ‎but ‎I ‎am ‎too ‎small ‎for ‎(unworthy ‎of) ‎all ‎the ‎mercies ‎&c. ‎Hif. ‎הקטין ‎1) ‎to ‎make ‎small; ‎to ‎subordinate. ‎B. ‎Bath. ‎p0b ‎איפה ‎מקטיני ‎those ‎who ‎make ‎the ‎Ephah ‎(measure) ‎small ‎(Am. ‎VIII, ‎5). ‎Y. ‎Sot. ‎IX, ‎24b ‎Samuel ‎was ‎surnamed ‎'the ‎small, ‎עצמו ‎את ‎מקטין ‎שהוא ‎לפי ‎because ‎he ‎made ‎himself ‎small ‎(bore ‎himself ‎humbly). ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎37 ‎(play ‎on ‎יקטן, ‎Gen. ‎X, ‎25) ‎עסקיו ‎את ‎מקטין ‎made ‎his ‎affairs ‎small ‎(was ‎contented ‎with ‎subordinate ‎services); ‎מקטין ‎עסקיו ‎ואת ‎עצמו ‎את ‎subordinated ‎himself ‎and ‎his ‎afairs, ‎. ‎צער. ‎Meg. ‎11a, ‎v. ‎קטנות; ‎a. ‎e. ‎- ‎2) ‎to ‎grmw ‎smaller, ‎be ‎narrower. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎31 ‎מקטינות, ‎v. ‎רחב; ‎Pesik. ‎Kumi, ‎p. ‎145a; ‎ib,b ‎מקיטנות ‎(corr. ‎acc.). ‎Hof. ‎הוקטן ‎to ‎shrink. ‎Snh. ‎81b ‎שיוקטן ‎עד, ‎v. ‎מעין. ‎Nithpa. ‎נתקטן ‎to ‎be ‎reduced, ‎become ‎less. ‎Tosef. ‎Sot. ‎XV, ‎5 ‎Var. ‎וכ׳ ‎חסידות ‎נתקנה ‎. ‎. ‎. ‎משמת ‎when ‎Abba ‎Jose ‎ben ‎Kitnith ‎died, ‎piety ‎became ‎rare ‎in ‎Israel; ‎v. ‎קיטונתא.

‎,. ‎קטנהf. ‎(b. ‎h.; ‎preced.) ‎small ‎young; ‎nferior. ‎Y. ‎Kil. ‎IV, ‎beg. ‎29a. ‎Ab. ‎IV, ‎19, ‎a. ‎fr. ‎הק׳ ‎שמואל ‎Samuel ‎the ‎junior; ‎Y. ‎Sot. ‎IX, ‎24b, ‎v. ‎preced. ‎Yeb. ‎II, ‎8 ‎הק׳ ‎a ‎younger ‎brother. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎37 ‎שהוא ‎הק׳ ‎אם ‎ומה ‎וכ׳ ‎מקטין ‎if ‎an ‎inferior ‎person ‎that ‎is ‎contented ‎with ‎a. ‎subordinate ‎position ‎(v. ‎preced.) ‎is ‎thus ‎rewarded, ‎how ‎much ‎more ‎a ‎great ‎man ‎&c. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎93 ‎שבטים ‎של ‎קטנן ‎one ‎of ‎the ‎youngest ‎of ‎the ‎ribes; ‎Yalk. ‎ib. ‎152 ‎(not ‎קטנו); ‎Yalk. ‎Ps. ‎762; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Esp. ‎minor, ‎a ‎boy ‎under ‎thirteen, ‎a. ‎girl ‎under ‎twelve ‎years. ‎Gitt. ‎65a ‎וכ׳ ‎בק׳ ‎מדות ‎שלש ‎there ‎are ‎three ‎legal ‎stages ‎of ‎a ‎minor; ‎when ‎he ‎throws ‎away ‎a. ‎pebble ‎&c., ‎v. ‎צרור ‎II; ‎וכ׳ ‎מתקדשת ‎בק׳ ‎וכנגדן ‎and ‎in ‎the ‎corresponding ‎stage ‎a ‎girl ‎may ‎be ‎betrothed ‎subject ‎to ‎protest ‎(מיאון). ‎Ib. ‎II, ‎6 ‎והגדיל ‎הק׳ ‎קבל ‎if ‎he ‎received ‎a. ‎letter ‎of ‎divorce ‎(as ‎a ‎carrier) ‎while ‎he ‎was ‎a ‎minor, ‎and ‎reached ‎majority ‎before ‎delivery. ‎Ber. ‎47b; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Sot. ‎22a ‎(among ‎those ‎who ‎are ‎a ‎ruin ‎to ‎the ‎world) ‎ק׳ ‎וכ׳ ‎לו ‎כלו ‎שלא ‎a ‎child ‎whose ‎months ‎are ‎not ‎complete ‎(a ‎prematurely ‎born ‎child), ‎expl. ‎ib. ‎a ‎student ‎who ‎dis- ‎regards ‎his ‎teacher', ‎or ‎a ‎student ‎who ‎constitutes ‎him- ‎self ‎a ‎teacher ‎before ‎regular ‎ordination.' ‎-- ‎Pl. ‎קטנים; ‎קטגות. ‎Tosef. ‎Snh. ‎XIII, ‎1 ‎ארן ‎רשעי ‎בני ‎קטנים ‎ed. ‎Zuck. ‎(Var. ‎קטני) ‎children ‎of ‎the ‎wicked ‎of ‎the ‎land ‎that ‎died ‎in ‎childhood; ‎Snh. ‎110b ‎Y. ‎Shebi. ‎IV, ‎end, ‎35c ‎ישראל ‎ק׳ ‎children ‎of ‎Israelites ‎(that ‎died); ‎גוים ‎ק׳ ‎of ‎gentiles. ‎Keth. ‎II, ‎3 ‎היינו ‎ק׳ ‎we ‎were ‎minors ‎(when ‎we ‎signed ‎as ‎witnesses). ‎Ib. ‎VII, ‎9 ‎הק׳ ‎מומין ‎minor ‎physical ‎blemishes. ‎Sot. ‎48b ‎אמנה ‎ק׳, ‎v. ‎אמנה. ‎Ib. ‎49bחסידים ‎מק׳ ‎of ‎the ‎youngest ‎(ast) ‎of ‎the ‎pious ‎men ‎(v. ‎next ‎w.); ‎a. ‎fr. ‎- ‎Euphem. ‎קטנים ‎(sub. ‎נקבים) ‎the ‎minor ‎functions ‎of ‎the ‎body, ‎urinating. ‎Ber. ‎23b; ‎a. ‎fr.

‎ ‎f. ‎(preced.) ‎1) ‎youth; ‎inferior ‎position. ‎Lam. ‎R. ‎introd. ‎(R. ‎Joh. ‎1) ‎וכ׳ ‎ששבקטנותו ‎. ‎.. ‎אוי ‎woe ‎to ‎the ‎king ‎who ‎succeeded ‎when ‎he ‎was ‎young ‎but ‎failed ‎in ‎his ‎old ‎age. ‎Meg. ‎11a ‎(ref. ‎to ‎הקטן, ‎ISam. ‎XVII, ‎14) ‎שבקטנותו ‎כשם ‎וכ׳ ‎הקטין ‎as ‎in ‎his ‎inferior ‎position ‎he ‎(David) ‎subordi- ‎nated ‎himself ‎tto ‎one ‎greater ‎.. ‎., ‎so ‎when ‎he ‎was ‎king ‎&c.; ‎a. ‎e. ‎- ‎2) ‎humility, ‎modesty. ‎Ib. ‎בקטנותו ‎הוא ‎he ‎was ‎always ‎the ‎same ‎as ‎to ‎his ‎humility. ‎-- ‎3) ‎(sub. ‎אמנה) ‎want ‎of ‎faitb, ‎pusillanimmity. ‎Sot. ‎48b ‎(ref. ‎to ‎Zech. ‎IV, ‎10) ‎ק׳ ‎. ‎. ‎גרם ‎מי ‎וכ׳ ‎האמינו ‎שלא ‎בהן ‎שהיתה ‎(not ‎שהיה) ‎what ‎causes ‎the ‎table ‎of ‎the ‎righteous ‎in ‎the ‎hereafter ‎to ‎be ‎contemptible? ‎The ‎pusillanimity ‎that ‎was ‎in ‎them, ‎in ‎that ‎they ‎had ‎no ‎faith ‎in ‎God; ‎Yalk. ‎Zech. ‎51 ‎1. ‎- ‎4) ‎the ‎thinner ‎end, ‎tail-end ‎(cmp. ‎קוטן). ‎Sot. ‎IX, ‎15 ‎(49a) ‎Abba ‎Jose ‎was ‎surnamed ‎קטונתא, ‎וכ׳ ‎של ‎קטנותן ‎שהיה ‎(Y. ‎ed. ‎תמצותן; ‎Bab. ‎ed. ‎קטנתא) ‎because ‎he ‎was ‎the ‎tail-end ‎(the ‎last) ‎of ‎the ‎pious ‎men ‎(v. ‎קטן, ‎Nithpa.); ‎(ib. ‎49b ‎חסידים ‎מקטני ‎שהיה, ‎v. ‎preced. ‎w.).

‎ ‎ch. ‎same, ‎younger ‎days. ‎Gitt. ‎29b ‎דאבא ‎הא