Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/584

 ‎examination ‎in ‎court); ‎ib. ‎s. ‎37 ‎בפיהם ‎.. ‎צד ‎catches ‎peole ‎through ‎their ‎own ‎mouth. ‎Deut. ‎R. ‎s. ‎1 ‎לצוד ‎שיצא ‎בשעה ‎when ‎he ‎went ‎hunting. ‎Sot. ‎4b ‎(ref. ‎to ‎Prov. ‎VI, ‎26) ‎היא ‎וכ׳ ‎לדינה ‎תצודנו ‎she ‎will ‎chase ‎him ‎to ‎the ‎judgment ‎of ‎Gehenna. ‎Sabb. ‎XIII, ‎5 ‎וכ׳ ‎למגדל ‎צפור ‎הצד ‎he ‎who ‎chases ‎a ‎bird ‎into ‎the ‎tower ‎or ‎a ‎deer ‎into ‎the ‎house. ‎Ib. ‎XIV, ‎1 ‎הצדן ‎he ‎who ‎catches ‎them ‎(on ‎the ‎Sabbath). ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎63 ‎(ref. ‎to ‎Gen. ‎l. ‎c.) ‎וכ׳ ‎צד ‎בבית ‎צד ‎צידני ‎a ‎hunter, ‎catching ‎(captivating ‎Isaac's ‎good ‎opinion) ‎in ‎the ‎house, ‎catching ‎in ‎the ‎field, ‎in ‎the ‎house ‎(by ‎asking), ‎how ‎are ‎tithes ‎given ‎of ‎salt ‎&c. ‎; ‎a. ‎fr. ‎Nif. ‎ניצוד, ‎נצוד ‎to ‎be ‎hunted, ‎caught. ‎Sabb. ‎106b ‎כל ‎נ׳ ‎שבמינו ‎an ‎animal ‎which ‎belongs ‎to ‎those ‎that ‎are ‎hunted. ‎Bets. ‎III, ‎2 ‎וכ׳ ‎שנצודו ‎יודע ‎he ‎knows ‎that ‎they ‎have ‎been ‎caught ‎on ‎the ‎eve ‎of ‎the ‎festival. ‎Sabb. ‎I, ‎6 ‎וכ׳ ‎שיצודו ‎כדי ‎in ‎time ‎to ‎be ‎caught ‎in ‎the ‎net ‎before ‎the ‎Sabbath ‎begins; ‎a. ‎fr.

‎, ‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Gen. ‎XXVII, ‎3; ‎5; ‎33; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Part. ‎צייד, ‎צאיד, ‎צאד; ‎f. ‎ציידא, ‎צידא ‎&c. ‎Targ. ‎Prov. ‎VI, ‎26 ‎(Ms. ‎צדיא, ‎v. ‎צדי ‎I). ‎Ib. ‎XXIII, ‎28 ‎וכ׳ ‎בניא ‎אאידא ‎ed. ‎Lag. ‎(ed. ‎אבנא ‎עכאר, ‎corr. ‎acc.) ‎she ‎catches ‎thoughtless ‎youihs. ‎Ib. ‎II, ‎19 ‎צידין ‎(some ‎ed. ‎ציירין, ‎corr. ‎acc.; ‎h. ‎text ‎ישיגו); ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Y. ‎Sabb. ‎VII, ‎10a ‎דצייד, ‎v. ‎כוורא. ‎B. ‎Mets. ‎85b ‎טבי ‎וציידנא; ‎Keth. ‎103b ‎וצידנא ‎(Rashi ‎וצדיינא), ‎v. ‎טביא. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎67 ‎צדוך ‎היך ‎ציידא ‎how ‎they ‎caught ‎thee, ‎O ‎hunterl ‎Y. ‎B. ‎Bath. ‎X, ‎end, ‎179 ‎לחבריה ‎צייד ‎דהוה ‎נש ‎׳בר ‎וכ׳ ‎if ‎a ‎man ‎catches ‎his ‎neighbor ‎in ‎the ‎street ‎(for ‎a ‎debt), ‎and ‎one ‎comes ‎and ‎says, ‎let ‎him ‎go ‎&c. ‎Ib. ‎VIII, ‎16b ‎top ‎כלום ‎צייד ‎לא ‎he ‎catches ‎(obtains) ‎nothing. ‎M. ‎Kat. ‎11a ‎צוד ‎. ‎אזיל ‎all ‎went ‎out ‎and ‎fished; ‎a. ‎fr. ‎thpe. ‎אתציד, ‎אית׳, ‎thpa. ‎אצתייד, ‎אתצייד ‎to ‎be ‎caught. ‎Targ. ‎Prov. ‎VI, ‎2. ‎Ib. ‎III, ‎26. ‎- ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎30 ‎וכ׳ ‎התוא ‎אתציד ‎(ed. ‎Wil. ‎אצתייד, ‎oth. ‎ed. ‎אתצייד), ‎v. ‎ליסטאה. ‎Y. ‎Yeb. ‎XVI, ‎beg. ‎15c; ‎Y. ‎Sot. ‎IX, ‎23c ‎bot. ‎וכ׳ ‎ואתצידון, ‎v. ‎בידא; ‎a. ‎fr. ‎taf. ‎אתד ‎same. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎79 ‎וכ׳ ‎מתשדה ‎הוות ‎tt ‎(the ‎bird) ‎was ‎caught ‎and ‎captured, ‎v. ‎ספיקולא ‎I; ‎a. ‎e.

‎, ‎v. ‎בידני.

‎, ‎v. ‎צוארנוייתא.

‎, ‎v. ‎צוי.

‎, ‎v. ‎צהר.

‎, ‎v. ‎צוי.

‎ ‎m. ‎(צוא, ‎v. ‎צוה; ‎Syr. ‎צויא, ‎P. ‎Sm. ‎3371)=h. ‎ציון, ‎[pile,] ‎mark. ‎Targ. ‎Ez. ‎XXXIX, ‎15 ‎ed. ‎Lag. ‎(Var. ‎צויתא; ‎ed. ‎ציונא).

‎ ‎, ‎, ‎, ‎. ‎sat ‎צגא׳.

‎, ‎ ‎(b. ‎h. ‎צוח) ‎to ‎cry, ‎shout; ‎to ‎complain. ‎Keth. ‎14b ‎וצווח ‎ממזר ‎one ‎tthat ‎is ‎called ‎a ‎bastard ‎andf ‎brings ‎complaint, ‎opp. ‎שותק. ‎B. ‎Mets. ‎24b ‎וצווח ‎עומד ‎והלא ‎but ‎does ‎he ‎(the ‎loser) ‎not ‎stand ‎up ‎and ‎cry ‎(which ‎shows ‎that ‎he ‎has ‎not ‎given ‎up ‎the ‎hope ‎of ‎recovery)? ‎נעשה ‎וכ׳ ‎על ‎כצווח ‎it ‎is ‎like ‎one ‎crying ‎over ‎his ‎house ‎that ‎has ‎fallen ‎in ‎&c. ‎B. ‎Bath. ‎138a ‎מעיקרא ‎בצ׳ ‎(or ‎בצוח), ‎מעיקרו ‎בצ׳ ‎when ‎he ‎cried ‎out ‎(refused ‎the ‎gift) ‎at ‎the ‎start ‎(when ‎it ‎was ‎offered ‎to ‎him). ‎Sot. ‎42b ‎וכ׳ ‎צוחין ‎(better ‎צוו׳) ‎they ‎(the ‎gentile ‎soldiers) ‎shout ‎(before ‎they ‎attack) ‎and ‎stamp; ‎Sifre ‎Deut. ‎192 ‎צווחים; ‎a. ‎fr. ‎i. ‎צווח ‎same. ‎Y. ‎M. ‎Kat. ‎III, ‎82d ‎top ‎(ref. ‎to ‎דם, ‎Ez. ‎XXIV, ‎17) ‎לבווח ‎שצריך ‎מכן ‎(or ‎לצווח ‎Kal) ‎from ‎here ‎we ‎learn ‎that ‎ordinarily ‎a ‎mourner ‎must ‎cry ‎out ‎(lament). ‎Bab. ‎ib. ‎24b ‎מצווחין ‎Ms. ‎M. ‎(v. ‎הב). ‎Tosef. ‎Sabb. ‎VI ‎(VII), ‎14 ‎וכ׳ ‎לתנור ‎המצווחת ‎a ‎woman ‎that ‎shouts ‎at ‎the ‎stove ‎that ‎the ‎bread ‎may ‎not ‎fall ‎apart ‎(a ‎superstitious ‎practice). ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XX ‎מצוחת; ‎a. ‎fr. ‎Hif. ‎הצוויח ‎to ‎cause ‎to ‎shout. ‎Sabb. ‎67b ‎. ‎. ‎. ‎המשתקת ‎לגריסין ‎והמצווחת ‎who ‎tells ‎people ‎around ‎her ‎to ‎be ‎silent, ‎when ‎lentils ‎are ‎cooked,or ‎to ‎shout, ‎wwhen ‎grits ‎are ‎cooked ‎(a ‎superstitious ‎practice; ‎Tosef. ‎l. ‎c. ‎15 ‎והמציצת, ‎v. ‎צין).

‎, ‎ ‎ch. ‎1) ‎same. ‎Targ. ‎Gen. ‎XXVII, ‎34. ‎Targ. ‎Ex. ‎V, ‎8 ‎(0. ‎ed. ‎Bel. ‎Pa.); ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Y. ‎Taan. ‎IV, ‎68a ‎[read] ‎ציפוראיי ‎עלויי ‎דצווחין ‎בגין ‎because ‎the ‎people ‎ofSepphoris ‎cry ‎out ‎against ‎him ‎(dislike ‎him). ‎B. ‎Mets. ‎6a ‎צ׳ ‎דקא ‎when ‎he ‎cried ‎(complained ‎of ‎being ‎wronged). ‎Succ. ‎31a ‎צווחה ‎וכ׳ ‎אשגח ‎ולא ‎(s. ‎form) ‎she ‎complained, ‎but ‎R. ‎N. ‎did ‎not ‎mind ‎her. ‎Ib. ‎קמייכו ‎צווחא ‎. ‎איתתא ‎a ‎woman ‎whose ‎father ‎kept ‎three ‎hundred ‎and ‎eighteen ‎servants ‎is ‎com- ‎plaining ‎before ‎you. ‎B. ‎Kam. ‎86a ‎קרטופני ‎מהנהו ‎וצ׳ ‎Ms. ‎M. ‎(v. ‎Pa.) ‎and ‎he ‎cries ‎(feels ‎pain) ‎on ‎account ‎of ‎the ‎sores; ‎a. ‎fr. ‎- ‎2) ‎(s ‎h. ‎קרא) ‎to ‎invite. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎23 ‎.. ‎. ‎מאן ‎וכ׳ ‎ליה ‎צווחינן ‎דלא ‎who ‎is ‎he ‎whom ‎we ‎did ‎not ‎invite, ‎and ‎who ‎wrote ‎these ‎words?; ‎a. ‎e. ‎-- ‎3) ‎(seh. ‎קרא) ‎to ‎call, ‎name, ‎surname. ‎Targ. ‎IChr. ‎II, ‎55; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Y. ‎Sabb. ‎IX, ‎11d; ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎39, ‎end, ‎a. ‎e. ‎וכ׳ ‎צווחין ‎תמן, ‎v. ‎מילא. ‎Ib. ‎s. ‎87, ‎beg., ‎v. ‎פתיא ‎I; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎[Pes. ‎110b ‎דיקלא ‎צווח, ‎v. ‎צוי ‎II.] ‎Pa. ‎צווח ‎1) ‎same, ‎to ‎cry. ‎Targ. ‎O. ‎Ex. ‎V, ‎8, ‎v. ‎supra. ‎Targ. ‎II ‎Kings ‎II, ‎12; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎2) ‎to ‎cause ‎to ‎cry, ‎to ‎pain. ‎Sabb. ‎38b ‎ליה ‎מצווחן ‎וקא ‎. ‎. ‎. ‎נתרן ‎וקא ‎(Ms. ‎M. ‎מצערין) ‎the ‎tears ‎fell ‎(upon ‎his ‎sore ‎body) ‎and ‎gave ‎him ‎pain. ‎B. ‎Kam. ‎l. ‎c. ‎(וכמ׳ ‎הנהו) ‎ליה ‎וצווחי ‎Ar. ‎(Rashi ‎מצווחי; ‎ed. ‎וכ׳ ‎מהנהו ‎וצווחי, ‎read ‎וצווח, ‎v. ‎supra) ‎and ‎these ‎sores ‎gave ‎him ‎pain. ‎Af. ‎אצווח ‎to ‎cause ‎to ‎cry ‎out, ‎excite ‎to ‎discontent. ‎Erub, ‎60a ‎מדרשא ‎בבי ‎עלה ‎מצווחת ‎דלא ‎חזי ‎(Ms. ‎M. ‎עלי) ‎see ‎to ‎it ‎that ‎thou ‎do ‎not ‎create ‎discontent ‎with ‎it ‎(me) ‎at ‎college; ‎Ab. ‎Zar. ‎74b.

‎, ‎, ‎, ‎v. ‎צויחתא.

‎, ‎ ‎f. ‎(b. ‎h.; ‎preced.) ‎cry. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎פs. ‎XX ‎צווחתה ‎. ‎. ‎. ‎יכולה ‎איני ‎I ‎cannot ‎bear ‎her ‎crying; ‎a. ‎e. ‎-- ‎Pl. ‎צווחות, ‎צוח׳. ‎Pes. ‎57a ‎וכ׳ ‎צווחה ‎צצ ‎ארבע ‎four ‎cries ‎did ‎the ‎Temple ‎court ‎utter; ‎Yalk. ‎Lev. ‎469. ‎Sot. ‎VIII, ‎1 ‎צ׳ ‎קול ‎(Y. ‎ed. ‎צווחה) ‎the ‎noise ‎of ‎the ‎shoutings ‎(of ‎the ‎enemy); ‎(Sifre ‎Deut. ‎192 ‎הצווחה); ‎a. ‎e

‎, ‎, ‎, ‎, ‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Y. ‎6en. ‎XXVII, ‎34 ‎(O. ‎ed. ‎Berl. ‎ציוחא, ‎ed. ‎Lsb. ‎ותהp). ‎Targ. ‎Ps. ‎CXLIV, ‎14 ‎צוחת ‎constr.; ‎a. ‎e. ‎- ‎Y. ‎Taan. ‎IV, ‎68a ‎עבדין ‎צווחה ‎ובגין ‎do ‎we ‎act ‎with ‎regard ‎to ‎popular