Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/407

 ‎Pi. ‎עימל ‎to ‎work ‎through, ‎knead, ‎esp. ‎to ‎stmulate ‎and ‎heatt ‎the ‎body ‎(v. ‎Hithpa.). ‎Sabb. ‎147b ‎ומרפא ‎שמעמלת ‎מפני ‎(read ‎with ‎Alf.; ‎ומרפאת, ‎v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note ‎10) ‎because ‎it ‎(the ‎mud ‎of ‎Dimsith) ‎exercises ‎the ‎body ‎and ‎loosens ‎(the ‎bowels). ‎Hithpa. ‎התגמל ‎1) ‎to ‎be ‎kneaded, ‎have ‎massage. ‎Ib. ‎XXII, ‎6 ‎וכ׳ ‎מתעמלים ‎לא ‎אבל ‎. ‎. ‎סכין ‎you ‎may ‎have ‎yourself ‎ointed ‎and ‎rubbed ‎on ‎the ‎Sabbath, ‎but ‎not ‎kneaded ‎or ‎scraped. ‎- ‎2) ‎to ‎wear ‎one's ‎self ‎out, ‎esp. ‎to ‎exercise ‎(and ‎heat) ‎the ‎body. ‎Tosef. ‎Peah ‎IV, ‎10 ‎Hillel ‎bought ‎for ‎a ‎poor ‎man ‎of ‎good ‎breeding ‎בו ‎מתעמל ‎שהיה ‎סוס ‎a ‎horse ‎on ‎which ‎to ‎take ‎exercise; ‎Y. ‎ib. ‎VIII, ‎21a ‎bot. ‎בו ‎להתעמל; ‎(Ketb. ‎67a ‎עליו ‎לרכוב). ‎Tosef. ‎Sabb. ‎XVIrXVII), ‎22 ‎רצין ‎אין ‎וכ׳ ‎להתעמל ‎כדי ‎בשבת ‎you ‎must ‎not ‎run ‎on ‎the ‎Sabbath ‎for ‎the ‎sake ‎of ‎exercise, ‎but ‎you ‎may ‎walk ‎in ‎an ‎ordinary ‎way ‎the ‎entire ‎day.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Jon. ‎IV, ‎13.

‎ ‎m. ‎v. ‎מל ‎I.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎preced. ‎wds.) ‎toil, ‎trouble; ‎fruit ‎of ‎labor, ‎achievement. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XC, ‎10 ‎מלכותו ‎אפי ‎ואון ‎ע׳ ‎even ‎man's ‎rulership ‎is ‎toil ‎and ‎vanity; ‎Yalk. ‎ib. ‎841. ‎Ber. ‎17a ‎בתורה ‎ועמלו ‎. ‎. ‎. ‎מי ‎אשרי ‎blessed ‎he ‎that ‎has ‎been ‎reared ‎in ‎the ‎Loaw, ‎and ‎whose ‎ttoil ‎is ‎in ‎the ‎Law. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎31 ‎רשע ‎של ‎בעמלו ‎. ‎. ‎שהיתה ‎a ‎curse ‎rested ‎on ‎the ‎wicked ‎man's ‎labor. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎22 ‎גול ‎בעמלו ‎היה ‎שלא ‎in ‎whose ‎acquired ‎property ‎there ‎was ‎no ‎robbery; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎39 ‎הע׳ ‎בית, ‎v. ‎דהון.

‎, ‎. ‎same. ‎Targ. ‎Gen. ‎III, ‎17 ‎(h. ‎text ‎עצבין). ‎Targ. ‎O. ‎Deut. ‎XXVI, ‎7. ‎Targ. ‎Ps. ‎VII, ‎17 ‎Ms. ‎(ed. ‎לעותא); ‎a. ‎e. ‎-- ‎Esp. ‎acquisition, ‎income, ‎rent. ‎B. ‎Bath. ‎67a ‎דבתי ‎מע׳ ‎אפי׳ ‎מגבינן ‎we ‎used ‎tto ‎collect ‎(the ‎daughter's ‎share, ‎v. ‎עישור) ‎even ‎from ‎house ‎rents; ‎Keth. ‎60a ‎(not ‎דביהי׳;Rashi ‎דביתיה). ‎- ‎Pl. ‎עמלין. ‎B. ‎Mets. ‎15a ‎ועמליהון ‎אאינון ‎וכ׳ ‎Rashi ‎a. ‎Tosaf. ‎(ed. ‎ועמיליהון) ‎(I ‎vouch ‎for) ‎themselves ‎(the ‎lands), ‎and ‎the ‎income ‎from ‎them ‎and ‎eventual ‎im- ‎provements; ‎[Ar. ‎a. ‎Tosaf. ‎עמליהון ‎the ‎cost ‎of ‎acguisition, ‎original ‎value].

‎, ‎v. ‎עמילא.

‎, ‎. ‎עמל ‎.

‎ ‎(b. ‎h.; ‎v. ‎אמם) ‎1) ‎[to ‎be ‎pressed,] ‎to ‎be ‎dim. ‎Tosef. ‎Sabb. ‎III, ‎2 ‎שעממו ‎גחלים ‎coals ‎which ‎have ‎become ‎dim ‎(ceased ‎to ‎flame). ‎Pes. ‎75b; ‎a. ‎e. ‎-Ib.; ‎Sabb. ‎77b, ‎a. ‎e. ‎עוממות, ‎v. ‎אמם. ‎- ‎2) ‎to ‎press, ‎quench. ‎Part. ‎pass. ‎עמום; ‎f. ‎מומה, ‎pl. ‎עמומות. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎26 ‎(ref. ‎to ‎EEz. ‎X, ‎2). ‎ע׳ ‎גחלים ‎. ‎. ‎. ‎ששה ‎וכ׳ ‎בידו ‎for ‎six ‎years ‎these ‎coals ‎were ‎kept ‎quenched ‎in ‎Gabriel's ‎hand. ‎Pu. ‎עעומם ‎to ‎become ‎dimn. ‎Y. ‎Orl. ‎III, ‎63a ‎bot. ‎ערלה ‎גחלי ‎וכ׳ ‎שעוממו ‎(not ‎שעיממו ‎. ‎. ‎גידולי) ‎embers ‎of ‎Orlah ‎wood ‎are ‎permitted ‎for ‎use. ‎Pilp. ‎עמעם ‎1) ‎(with ‎על) ‎to ‎cover ‎up, ‎supress ‎a ‎case; ‎to ‎disregard ‎the ‎laaw, ‎act ‎irregularly ‎(in ‎an ‎emergency). ‎Y. ‎Sot. ‎IX, ‎23a ‎bot. ‎דינו ‎על ‎ועימעמנו ‎. ‎. ‎. ‎ולא ‎and ‎that ‎having ‎seen ‎the ‎murderer ‎we ‎have ‎not ‎let ‎him ‎go, ‎or ‎quashed ‎his ‎case. ‎Num. ‎R. ‎s. ‎9; ‎Tanh. ‎Naso ‎7; ‎Sifre ‎Num. ‎7 ‎(ref. ‎tto ‎ונעלם, ‎Num. ‎V, ‎13) ‎ומעמעם ‎. ‎. ‎. ‎שלא ‎not ‎that ‎her ‎husband ‎saw ‎(her ‎improper ‎conduct) ‎and ‎covered ‎it ‎up ‎(connived ‎at ‎itt). ‎Y. ‎R. ‎Hash. ‎III, ‎beg. ‎58c ‎ואין ‎לגברו ‎הנראה ‎על ‎מעמעמין ‎וכ׳ ‎מעמעמין ‎we ‎may ‎act ‎irregularly ‎(ignore ‎the ‎testimony), ‎when ‎the ‎new ‎moon ‎has ‎been ‎seen ‎(on ‎the ‎night ‎of ‎the ‎twenty-ninth ‎to ‎the ‎thirtieth ‎day), ‎if ‎it ‎is ‎necessary ‎to ‎intercalate ‎a ‎day, ‎but ‎we ‎must ‎not ‎ignore ‎the ‎law, ‎when ‎the ‎new ‎moon ‎has ‎not ‎been ‎seen ‎in ‎due ‎time, ‎in ‎order ‎to ‎proclaim ‎the ‎New ‎Moon ‎Day ‎(on ‎the ‎thirtieth ‎day). ‎Y. ‎Sbebi. ‎VIII, ‎38a ‎bot.; ‎Y. ‎Sabb. ‎I, ‎3c ‎bot., ‎a. ‎e. ‎עימעמו ‎והתיאה ‎עליה ‎they ‎disregarded ‎the ‎law, ‎and ‎permitted ‎it ‎(the ‎bread); ‎ואסרוה ‎עליה ‎עמעמו ‎they ‎ignored ‎the ‎law ‎(that ‎permitted ‎it), ‎and ‎forbade ‎it. ‎-- ‎2) ‎(cmp. ‎הבהב) ‎to ‎be ‎like ‎eeombers; ‎trnsf. ‎a) ‎to ‎be ‎undecided. ‎Y. ‎Snb. ‎V, ‎end, ‎23a ‎מעמעם ‎יוצא ‎זה ‎דין ‎ייראה ‎שלא ‎that ‎the ‎verdict ‎in ‎this ‎case ‎should ‎not ‎apppear ‎to ‎go ‎forth ‎undecided ‎(because ‎the ‎jury ‎could ‎not ‎arrive ‎at ‎a ‎majority ‎of ‎two ‎against ‎the ‎defendant; ‎Bab. ‎ib. ‎42a ‎מעורבבין ‎דין ‎מבית ‎יצאו ‎שלא ‎כדי). ‎- ‎b) ‎to ‎nod ‎consent ‎without ‎showing ‎anxiety. ‎Y. ‎Ber. ‎V, ‎9c ‎bot., ‎v. ‎הבהב.

‎ ‎ch. ‎same, ‎to ‎be ‎dim, ‎v. ‎עמי. ‎lthpe. ‎אתעמם ‎to ‎be ‎made ‎or ‎become ‎dim. ‎Targ. ‎Koh. ‎XII, ‎2, ‎s. ‎aalp. ‎עמעם ‎to ‎make ‎dim. ‎Targ. ‎Is. ‎VI, ‎10 ‎(ed. ‎Lag. ‎מטם), ‎v. ‎טמם.

‎ ‎m. ‎=עם, ‎people. ‎- ‎Pl. ‎עממים, ‎עממין ‎gentiles, ‎esp. ‎the ‎seven ‎nations ‎of ‎Canaan. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎41, ‎v. ‎אמורי; ‎Tosef. ‎Sabb. ‎VII ‎(VIII), ‎23. ‎Ib. ‎25 ‎וכ׳ ‎מתון ‎הע׳ ‎בכל ‎לך ‎ואין ‎of ‎all ‎the ‎(seven) ‎nations ‎none ‎is ‎so ‎patient ‎as ‎the ‎Emorite. ‎Y. ‎Shebi. ‎VII, ‎36b ‎bot. ‎וכ׳ ‎ע׳ ‎שבעה ‎של ‎ארץ ‎ירשו ‎אבותיך ‎thy ‎ancestors ‎inherited ‎a ‎land ‎of ‎seven ‎nations, ‎and ‎thou ‎shalt ‎conquer ‎a ‎land ‎of ‎ten ‎nations. ‎Y. ‎Sot. ‎I, ‎17b ‎top ‎ע׳ ‎שבעה ‎לאסור ‎. ‎. ‎. ‎בשבעה ‎in ‎seven ‎passages ‎it ‎is ‎said, ‎thou ‎shalt ‎not ‎make ‎marriages ‎with ‎them', ‎. ‎. ‎. ‎to ‎prohibit ‎the ‎seven ‎Canaanitish ‎nations; ‎Num. ‎R. ‎s. ‎9; ‎a. ‎fr.

‎ ‎ch. ‎same, ‎esp. ‎(= ‎גוי) ‎gentile. ‎Lam. ‎R. ‎to ‎I, ‎1רבתי ‎(מאת׳ ‎חד ‎7) ‎ע׳ ‎גמלא ‎the ‎camel ‎driver ‎is ‎a ‎gentile. ‎-- ‎Pl. ‎עמממיא, ‎עממין, ‎עממי. ‎Targ. ‎Deut. ‎XXXII, ‎8 ‎(Y. ‎II ‎אומיא). ‎Ib. ‎XIV, ‎2 ‎(ed. ‎Berl. ‎עמ, ‎without ‎Dagesh). ‎Targ. ‎Ps. ‎LXIX, ‎9 ‎עממין ‎(ed. ‎Lag. ‎a. ‎oth. ‎עמין). ‎Targ. ‎IKings ‎VIII, ‎41; ‎43; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Yoma ‎71b ‎(alluding ‎to ‎Sh'maya ‎and ‎Abtalion ‎who ‎were ‎said ‎to ‎be ‎descendants ‎of ‎Sennacherib) ‎ע׳ ‎בני ‎ייתון ‎לשלם ‎may ‎the ‎sons ‎of ‎gentiles ‎go ‎in ‎peace; ‎a. ‎e.

‎ ‎f. ‎(preced.) ‎gentile ‎woman. ‎Targ. ‎II. ‎Esth. ‎II, ‎9.

‎ ‎m. ‎(preced.) ‎gentile. ‎R. ‎Hash. ‎20a ‎בע׳ ‎אפשר ‎it. ‎may ‎be ‎done ‎through ‎a ‎gentile. ‎- ‎Pl. ‎עממים, ‎צממין. ‎Bets. ‎6a; ‎22a; ‎Sabb. ‎139b ‎ע׳ ‎בו ‎יתעסקו ‎let ‎gentiles ‎attend ‎to ‎his ‎burial. ‎Ib. ‎(Chald.) ‎עממין ‎ביה ‎יתעסקון.

‎ ‎(b. ‎h.) ‎[to ‎press, ‎be ‎pressed,] ‎to ‎carry ‎a ‎load. ‎Cant. ‎R. ‎to ‎VIII, ‎6 ‎גרנות ‎עומסי ‎those ‎who ‎carry ‎the ‎crops ‎to ‎the ‎granaries. ‎-- ‎Part. ‎pass. ‎עמוס ‎a) ‎laden, ‎heavy; ‎ע׳ ‎בלשונ ‎of ‎heavy ‎tongue. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎10, ‎beg. ‎שמו ‎נקרא ‎למה ‎בלשונו ‎ע׳ ‎שהיה ‎עמוס ‎he ‎was ‎named ‎Amos, ‎because ‎he ‎was ‎a ‎stammmerer; ‎Yalk. ‎Is. ‎307; ‎(Pesik. ‎Nah., ‎p. ‎125b ‎שהיה