Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/398

 ‎with ‎his ‎hands, ‎it ‎is ‎right. ‎Y. ‎ib. ‎II, ‎end, ‎50b ‎ע ‎ר ‎R. ‎H. ‎stirred ‎the ‎mixture ‎up ‎(in ‎order ‎to ‎examine ‎the ‎color); ‎a. ‎e. ‎- ‎Part. ‎pass. ‎עכיו; ‎f. ‎עכירא; ‎pl.עכירי; ‎עכירן. ‎Hmnll. ‎55b. ‎Men. ‎53a ‎דעתיה ‎עע ‎דהוה ‎(Ms. ‎M. ‎בדחא) ‎that ‎his ‎mind ‎was ‎troubled; ‎Yalk. ‎Ex. ‎166; ‎Yalk. ‎Ps. ‎667 ‎(not ‎עבידא; ‎v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎to ‎Men. ‎l. ‎c. ‎note ‎50). ‎thpe. ‎איתעכר ‎to ‎be ‎disturbed, ‎spoiled. ‎Targ. ‎Prov. ‎XV, ‎6.

‎ ‎f. ‎(v. ‎עכשוב) ‎name ‎of ‎a ‎disease, ‎prob. ‎wound ‎from ‎a ‎spider's ‎bite. ‎Y. ‎Ab. ‎Zar. ‎II, ‎40d; ‎Y. ‎Sabb. ‎XIV, ‎14d ‎עכשמוניתה.

‎, ‎v. ‎עבשיו.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.) ‎a ‎species ‎of ‎spider. ‎Tosef. ‎Par. ‎IX ‎(VIII), ‎6.

‎ ‎(perh. ‎a ‎contraction ‎ofשהו ‎כמו ‎עתה) ‎presently, ‎now. ‎Ab. ‎I, ‎14 ‎אימתי ‎עע ‎לא ‎אם ‎if ‎not ‎now ‎(I ‎provide ‎for ‎my ‎soul), ‎when? ‎Gitt. ‎VII, ‎3 ‎מתי ‎אם ‎מע ‎. ‎. ‎. ‎גטך ‎זה ‎this ‎is ‎thy ‎letter ‎of ‎divorce ‎. ‎. ‎. ‎to ‎take ‎effect ‎from ‎now ‎in ‎the ‎event ‎of ‎my ‎dying ‎from ‎this ‎disease. ‎Ab. ‎Zar. ‎37a, ‎a. ‎fr. ‎דמי ‎מעע ‎אמר ‎כאילו, ‎v. ‎מנת. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎12 ‎העליונים ‎וכ׳ ‎now ‎(in ‎that ‎case) ‎the ‎upper ‎creatures ‎would ‎out- ‎number ‎&c.; ‎a. ‎v. ‎fr.

‎, ‎v. ‎עכשבוניתא.

‎, ‎v. ‎על.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎עלה) ‎height; ‎(prepos.) ‎upon, ‎above; ‎about ‎ac. ‎- ‎With ‎suff ‎(pl.) ‎עלי, ‎עליך ‎&c. ‎Ab. ‎I, ‎2 ‎וכ׳ ‎שלשה ‎על ‎the ‎world ‎stands ‎on ‎three ‎things. ‎Sabb. ‎II, ‎6 ‎וכ׳ ‎שלש ‎על ‎for ‎three ‎sins ‎&c. ‎Snh. ‎20a, ‎a. ‎fr. ‎וכ׳ ‎על ‎עליו ‎אמרו ‎they ‎relate ‎about ‎&c. ‎Nidd. ‎23b ‎עליו ‎דוה ‎שלבו ‎מי ‎whose ‎heart ‎within ‎him ‎&c., ‎v. ‎דוה; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎- ‎יד ‎על, ‎ידי ‎על, ‎v. ‎יד; ‎מנת ‎על, ‎v. ‎מגת, ‎&c. ‎-Ab. ‎Zar. ‎30a, ‎a. ‎e. ‎צוארי ‎ועל ‎עלי, ‎v. ‎צואר.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Gen. ‎I, ‎2; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-Vith ‎suffix ‎(pl.) ‎עלי, ‎עלך, ‎עלוהי ‎&c. ‎Ib. ‎XXVII, ‎12; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-Ab. ‎I, ‎6 ‎על ‎דאטפת, ‎v. ‎טוף. ‎-- ‎עלי ‎ייתי, ‎v. ‎אתא; ‎a. ‎v. ‎fr.

‎, ‎ ‎verb, ‎v. ‎עול, ‎עלל.

‎ ‎f. ‎(cmp. ‎עילא ‎II) ‎plan. ‎Pesik. ‎Vattom., ‎p. ‎133a ‎(ref. ‎to ‎Is. ‎V, ‎19) ‎[read;] ‎וכ׳ ‎דידן ‎על ‎קיימא ‎היא ‎דמאן ‎על ‎ונדע ‎and ‎let ‎us ‎know, ‎whose ‎plan ‎will ‎stand ‎(be ‎executed), ‎our ‎plan ‎or ‎his ‎plan. ‎Ib. ‎קמת ‎לא ‎דידי ‎על ‎דידהון ‎על ‎קמת ‎הא ‎(not ‎היא) ‎now ‎their ‎plan ‎stands, ‎shall ‎mine ‎not ‎stand?; ‎Yalk. ‎Lam. ‎1033; ‎1034.

‎, ‎, ‎v. ‎ילe.

‎ ‎m. ‎=h. ‎עלה, ‎leaf- ‎Pl. ‎עליא, ‎עליה, ‎עליי. ‎Y. ‎Shebi. ‎V, ‎35d ‎bot. ‎[read:] ‎ע׳ ‎שיתין ‎יומין ‎שיתא ‎ע׳ ‎שיתא ‎יומין ‎שיתין ‎the ‎first ‎sixty ‎days ‎bring ‎forth ‎six ‎leaves, ‎the ‎next ‎six ‎days, ‎sixty ‎leaves. ‎Hull. ‎92a, ‎v. ‎איתכלא. ‎Y. ‎Shek. ‎VI, ‎50a ‎bot., ‎v. ‎תרפיון.

‎, ‎v. ‎עילאה.

‎ ‎rma, ‎v. ‎עלע.

‎ ‎to ‎press ‎upon; ‎to ‎arrogate ‎superiority; ‎to ‎humili- ‎ate, ‎insul. ‎Gitt. ‎36b; ‎Yoma ‎23a ‎וכ׳ ‎עולבין ‎ואינן ‎הנכלבין ‎those ‎who ‎are ‎insulted, ‎and ‎do ‎not ‎insult, ‎hear ‎them- ‎selves ‎reviled ‎&c., ‎v. ‎חרפה; ‎Sabb. ‎88b ‎וכ׳ ‎עלובין ‎(Ms. ‎M. ‎הנעלבין). ‎--V. ‎עלוב. ‎Nif. ‎נעלב ‎to ‎be ‎insulted, ‎submit ‎to ‎humiliation, ‎v. ‎supra.

‎ ‎ch. ‎same. ‎tthpa. ‎אתעב, ‎tthpe. ‎אתעלב ‎1) ‎to ‎huomble ‎ond's ‎self, ‎submit. ‎Targ. ‎I ‎Kings ‎XII, ‎7 ‎(h. ‎text ‎עבד ‎תהיה). ‎-- ‎2) ‎(v. ‎עולבן) ‎to ‎raise ‎one's ‎self ‎above; ‎to ‎jest, ‎sneer ‎at ‎(ae ‎h. ‎התעלל). ‎Targ. ‎Jud. ‎XIX, ‎25 ‎ed. ‎Lag., ‎v. ‎לעבב. ‎Targ. ‎ISam. ‎XXXI, ‎4 ‎ed. ‎Lag. ‎(oth. ‎ed. ‎יתלעב׳) ‎Targ. ‎Jer. ‎XXXVIII, ‎19 ‎ed. ‎Lag. ‎(oth. ‎ed. ‎יתלעב׳). ‎- ‎[Targ. ‎II ‎Chr. ‎XXX, ‎10; ‎XXXVI, ‎16 ‎מתעלב׳ ‎ed. ‎Bxt. ‎(oth. ‎ed. ‎מתלעב׳)]

‎. ‎(preced.) ‎arrogance, ‎humiliation, ‎insult. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎45, ‎end ‎(ref. ‎to ‎Gen. ‎XVI, ‎13) ‎בע׳ ‎הרואה ‎הוא ‎אתה ‎עלובים ‎של ‎thou ‎seest ‎the ‎humiliation ‎of ‎the ‎humbled. ‎Ib. ‎s. ‎60 ‎(ref. ‎to ‎Gen. ‎XXIV, ‎62) ‎בעלבוני ‎ראה. ‎. ‎להביא ‎הלך ‎he ‎went ‎to ‎bring ‎back ‎Hagar, ‎her ‎who ‎sat ‎by ‎the ‎well ‎and ‎said ‎to ‎the ‎Ever- ‎living, ‎behold ‎my ‎humiliation. ‎Ab. ‎Zar. ‎18a ‎וכ׳ ‎תורה ‎של ‎עלבונה ‎שמבקש ‎מי ‎(not ‎סית ‎של) ‎he ‎who ‎will ‎resent ‎the ‎insult ‎offered ‎to ‎the ‎Law, ‎shall ‎also ‎resent ‎the ‎insult ‎offered ‎to ‎me. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎41; ‎Ab. ‎ch. ‎VI ‎להם ‎אוי ‎תורה ‎של ‎מעלבונה ‎לבריות ‎woe ‎to ‎men ‎for ‎the ‎disregard ‎of ‎the ‎Law; ‎a. ‎e.

‎, ‎v. ‎עליבא.

‎, ‎Num. ‎R. ‎s. ‎16 ‎העליגו ‎some ‎ed., ‎read; ‎הלעיגו, ‎v. ‎לעע.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎עלה) ‎[cover,] ‎foliage, ‎leaf. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎19 ‎(play ‎on ‎תאנה ‎עלי, ‎Gen. ‎III, ‎7) ‎וכ׳ ‎תואנה ‎שהביאו ‎כ׳ ‎the ‎leaves ‎which ‎brought ‎grief ‎intothe ‎world; ‎Yalk.iib. ‎2) ‎וכ׳ ‎שהביא ‎ע׳. ‎Shebi. ‎VII, ‎1השוטה ‎הלום ‎עלה, ‎v. ‎לוף; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Pl. ‎עלים, ‎צלין; ‎constr. ‎עלי. ‎Y. ‎ib. ‎V, ‎35d ‎bot. ‎ע׳ ‎מהוצאת ‎וכ׳ ‎ועד ‎from ‎the ‎sprouting ‎of ‎leaves ‎to ‎the ‎coming ‎forth ‎of ‎buds ‎of ‎fruits ‎there ‎is ‎an ‎interval ‎of ‎fifty ‎days. ‎Ib. ‎בצלים ‎עלי ‎leaves ‎of ‎onions. ‎Hull. ‎92a ‎וכ׳ ‎שבה ‎ע׳ ‎the ‎leaves ‎thereon ‎(on ‎the ‎vine ‎lsrael) ‎are ‎the ‎untutored, ‎v. ‎אשכול; ‎a. ‎fr. ‎עלה, ‎v. ‎aעינ.

‎, ‎v. ‎כל.

‎. ‎עלויין, ‎עלוין, ‎. ‎אלווי.

‎ ‎m., ‎עלובה ‎f. ‎(עלב) ‎1) ‎insulted, ‎humbled, ‎sub- ‎missive, ‎loiwly; ‎ill-fatdd, ‎poor. ‎Meg. ‎29a ‎נדחה ‎מי ‎ע׳ ‎ואינו ‎ע׳ ‎מי ‎מפני ‎if ‎one ‎is ‎submissive, ‎and ‎the ‎other ‎is ‎not, ‎which ‎will ‎yield?; ‎Taan. ‎16a ‎(v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note ‎50); ‎Yalk. ‎Jonah ‎55. ‎Pesik.R. ‎s. ‎40 ‎ע ‎של ‎בן ‎ע ‎הא ‎O, ‎thou ‎hapless ‎one, ‎son ‎of ‎a ‎hapless ‎mother; ‎Tanh. ‎Vayera ‎22; ‎ed. ‎Bub. ‎46; ‎(en. ‎R. ‎s. ‎56 ‎דעלובתא ‎ברא). ‎Sifre ‎Deut. ‎306; ‎Yalk. ‎Prov. ‎938 ‎(ref. ‎to ‎Prov. ‎VI, ‎6) ‎וכ׳ ‎היה ‎ע׳ ‎. ‎, ‎ללמוד ‎שצריך ‎הזה ‎האדם ‎היה ‎ע ‎(הוא ‎ע) ‎it ‎was ‎a ‎(sufficient) ‎humiliation ‎for ‎man ‎tthat ‎hc ‎had ‎to ‎learn ‎from ‎the ‎ant; ‎had ‎he ‎learned ‎and ‎acted ‎(ac- ‎cordingly), ‎he ‎would ‎have ‎been ‎sufficiently ‎humbled, ‎but ‎he ‎was ‎to ‎have ‎learned, ‎and ‎did ‎not. ‎Gen. ‎R. ‎sט ‎34, ‎v. ‎עיסה. ‎-- ‎Pl. ‎עלובים, ‎עלובין. ‎Sabb. ‎88b, ‎v.עלב. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎4c, ‎end,v. ‎עלבו;