Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/197

 ‎ed. ‎Lag. ‎(some ‎ed. ‎יתדון, ‎corr. ‎acc.; ‎ed. ‎Wil. ‎ותשדוון). ‎- ‎3) ‎to ‎throw, ‎pitch. ‎B. ‎Kam. ‎98a, ‎a. ‎e. ‎אדויי ‎אדייה, ‎v. ‎אדי.

‎ ‎m. ‎pl. ‎(נדד) ‎fugitives. ‎Y. ‎Sabb. ‎IV, ‎7a ‎ג׳ ‎הרי ‎דאשקלון ‎(ed. ‎Krot. ‎נדיר׳) ‎is ‎there ‎not ‎against ‎thee ‎the ‎case ‎of ‎the ‎fugitives ‎of ‎Ashkelon? ‎(Koh. ‎R. ‎to ‎I, ‎15 ‎והלא ‎וכ׳ ‎שקעוה ‎אשקלון ‎יורדי; ‎-he ‎case ‎cited ‎is ‎unknown).

‎ ‎m. ‎(נדה) ‎nadyan, ‎a ‎species ‎of ‎edible ‎locusts, ‎v. ‎נדונא. ‎Sifra ‎Sh'mini, ‎Par. ‎3, ‎ch. ‎V, ‎expl. ‎חגב ‎(Lev. ‎XI, ‎22); ‎Hull. ‎65a ‎גדיאן, ‎read ‎נדיאן.

‎, ‎ ‎m. ‎(v. ‎נדי ‎II) ‎wash-pond. ‎B. ‎Bath. ‎19a ‎הנד׳ ‎(Ms. ‎M. ‎הנידד׳, ‎Ms. ‎H. ‎המנדיאן, ‎ed. ‎Pes. ‎הנידאן, ‎v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note ‎5), ‎contrad. ‎to ‎מחמצן.

‎, ‎v. ‎נדידיא.

‎ ‎m. ‎(v. ‎Syr. ‎נדנדא, ‎דנדלא, ‎P. ‎Sm. ‎2290, ‎925) ‎polyp, ‎centipede. ‎Sifra ‎Sh'mini, ‎Par. ‎10, ‎ch. ‎XII, ‎expl. ‎מרבה ‎רגלים ‎(Lev. ‎XI, ‎42); ‎Hull. ‎67b. ‎--- ‎Mikv. ‎V, ‎3 ‎שהוא ‎מעין ‎ככ׳ ‎משוך ‎a ‎well ‎the ‎waters ‎of ‎which ‎are ‎conducted ‎in ‎channels ‎radiating ‎like ‎the ‎feet ‎of ‎a ‎centipede. ‎Erub. ‎8b, ‎v. ‎מבוי.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Y. ‎Lev. ‎XI, ‎42. ‎- ‎Y. ‎Sabb. ‎I, ‎3b ‎bot. ‎נ ‎אתעביד ‎. ‎בר ‎the ‎skeleton ‎of ‎a ‎fish ‎changes ‎into ‎a ‎centipede.

‎ ‎(Assyr. ‎nadanu, ‎v. ‎Fried. ‎Del. ‎Prolegt ‎p. ‎139; ‎v. ‎נדוניא) ‎to ‎give ‎to ‎place; ‎(neut. ‎verb) ‎to ‎be ‎givemn. ‎Y. ‎Snh. ‎X, ‎29b ‎bot. ‎(ref. ‎to ‎ידון ‎לא, ‎Gen. ‎VI, ‎3) ‎רוחי ‎נותן ‎שאיני ‎. ‎. ‎ידון ‎לא ‎וכ׳ ‎my ‎spirit ‎shall ‎not ‎be ‎given ‎to ‎him, ‎(which ‎means) ‎I ‎shall ‎not ‎put ‎my ‎spirit ‎into ‎them ‎&c. ‎(at ‎the ‎time ‎of ‎the ‎resurrection); ‎Bab, ‎ib. ‎108a; ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎26; ‎v. ‎next ‎w.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎preced.) ‎[place ‎where ‎a ‎thing ‎is ‎put,] ‎sheath, ‎case. ‎Snh. ‎108a ‎(ref. ‎to ‎ידון, ‎v. ‎preced.) ‎חוזרת ‎. ‎. ‎שלא ‎לנדנה ‎their ‎souls ‎shall ‎not ‎return ‎to ‎their ‎cases ‎(bodies); ‎Y. ‎ib. ‎X, ‎29b ‎bot.; ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎26. ‎-- ‎Pl. ‎נדנים. ‎Ib. ‎. ‎. ‎. ‎מחזיר ‎איני ‎לנדניהן ‎I ‎shall ‎not ‎return ‎their ‎spirits ‎to ‎their ‎cases.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Ez. ‎XXI, ‎35 ‎(ed. ‎Lag. ‎לדנ׳), ‎v. ‎לדנא.

‎ ‎(Pilp. ‎of ‎דד;) ‎1) ‎to ‎make ‎restless, ‎shake, ‎weaken. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎18 ‎(ref.to ‎נד, ‎Is. ‎XVII, ‎11) ‎וכ׳ ‎קצירן ‎עליכם ‎נדנדתם ‎(or ‎קצירין; ‎Ar. ‎נדדתם, ‎fr. ‎נדד) ‎(through ‎your ‎willing ‎ac- ‎ceptance ‎of ‎the ‎Law) ‎you ‎had ‎made ‎powerless ‎over ‎you ‎the ‎harvest ‎(harvests, ‎destructive ‎forces) ‎of ‎the ‎govern- ‎ments ‎&c.; ‎Yalk. ‎Is. ‎287 ‎עלי ‎נדית ‎(corr. ‎acc.). ‎- ‎2) ‎(neut. ‎verb) ‎to ‎be ‎rocked. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎53 ‎וכ׳ ‎עריסה ‎נדנדה ‎לא ‎never ‎was ‎a ‎cradle ‎rocked ‎before ‎it ‎was ‎rocked ‎in ‎the ‎house ‎of ‎Abraham, ‎i. ‎e. ‎never ‎before ‎was ‎there ‎such ‎a ‎festival ‎at ‎the ‎weaning ‎of ‎a ‎child. ‎Nithpa. ‎נתנדנד ‎to ‎be ‎moved, ‎stirred ‎up. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎20, ‎end ‎הארון ‎׳ ‎Joseph's ‎cotfn ‎(sunk ‎in ‎the ‎Nile) ‎was ‎stirred ‎up ‎(and ‎came ‎to ‎the ‎surface; ‎Tanh. ‎Ekeb ‎6 ‎נזדעזע; ‎Tanh. ‎B'shall. ‎2, ‎a. ‎e. ‎צף). ‎Cant. ‎R. ‎to ‎VI, ‎10 ‎(play ‎on ‎כנדגלות, ‎ib.] ‎לגלותו ‎שנתעסנד ‎כדור ‎like ‎the ‎generation ‎(of ‎Hezekiah) ‎that ‎was ‎stirred ‎up ‎for ‎its ‎exile; ‎ib. ‎ולא ‎לגלות ‎שנ׳ ‎כדור ‎גילה ‎(read; ‎יגלה ‎ולא ‎. ‎. ‎. ‎שיתנדנד) ‎ike ‎the ‎generatiion ‎(of ‎the ‎Messiah) ‎which ‎shall ‎be ‎moved ‎about ‎as ‎if ‎to ‎go ‎into ‎exile,but ‎shall ‎not ‎go. ‎Ib. ‎וכ׳ ‎ממסע ‎מתנדנדים ‎moving ‎from ‎journey ‎to ‎journey; ‎a. ‎e.

‎, ‎ ‎m. ‎(preced.) ‎moving ‎about, ‎exile. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎39 ‎(expl. ‎גדד, ‎Ps. ‎LV, ‎9) ‎וכ׳ ‎טלטול ‎׳ ‎u'dod ‎means ‎mooving ‎about, ‎exile ‎after ‎exile. ‎- ‎2) ‎(sub. ‎ראש) ‎headt-shaking; ‎כ׳ ‎עבירה ‎an ‎act ‎at ‎which ‎people ‎shake ‎their ‎heads ‎as ‎being ‎wrong. ‎Tosef. ‎Yeb. ‎IV, ‎8; ‎Pes. ‎50b ‎(Ar. ‎לעברה ‎ני׳).

‎, ‎. ‎מינדע, ‎v. ‎ייע.

‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎הרף) ‎[to ‎drive, ‎scatter,] ‎(neut. ‎verb) ‎to ‎spread ‎(of ‎odors). ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎39, ‎beg. ‎נודף ‎ריחו ‎היה ‎its ‎perfume ‎went ‎forth. ‎Ber. ‎51a ‎נודף ‎. ‎. ‎נודף ‎וריחו ‎שום ‎שאכל ‎מי ‎יותר ‎Ms. ‎M., ‎shall ‎he ‎who ‎has ‎eaten ‎garlic ‎so ‎that ‎his ‎breath ‎smells, ‎eat ‎again, ‎that ‎his ‎breath ‎may ‎smell ‎still ‎more?, ‎i. ‎e. ‎having ‎done ‎one ‎wrong, ‎shall ‎one ‎do ‎another ‎wrong?; ‎a. ‎fr.

‎ ‎ch. ‎same; ‎part. ‎נדיף. ‎Targ. ‎Cant. ‎IV, ‎10. ‎Targ. ‎Y. ‎Ex. ‎XL, ‎5 ‎(ed. ‎Vien. ‎נדיף). ‎*ltthpe. ‎איגדים ‎it ‎blomws. ‎Ab. ‎Zar. ‎55a ‎ולא ‎בעלמא ‎מנדים ‎כי ‎מיטרא ‎אתי ‎Ms. ‎M., ‎when ‎a ‎wind ‎blows ‎in ‎the ‎world ‎and ‎no ‎rain ‎comes, ‎(v. ‎גזף).

‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎נדה) ‎[to ‎keep ‎of,] ‎to ‎vow ‎(abstinence). ‎Ned. ‎V, ‎1 ‎מזה ‎זה ‎שנדרו ‎who ‎vowed ‎not ‎to ‎receive ‎bene-- ‎fits ‎from ‎one ‎another. ‎Ib. ‎III, ‎6 ‎הים ‎מיורדי ‎הנודר ‎he ‎who ‎vows ‎to ‎forbid ‎himself ‎benefits ‎from ‎seafarers. ‎Ib. ‎VI, ‎1 ‎המבושל ‎מן ‎הנודר ‎who ‎vows ‎to ‎abstain ‎from ‎whatever ‎is ‎cooked. ‎Ib, ‎77b ‎וכ׳ ‎אע״פ ‎הנודר ‎כל ‎whoever ‎vows, ‎even ‎if ‎he ‎fulflls ‎his ‎vow, ‎is ‎called ‎a ‎sinner. ‎Ib. ‎I, ‎1 ‎. ‎בנזיר ‎כ׳ ‎ובקרבן ‎his ‎is ‎a ‎valid ‎vow ‎implying ‎nazariteship ‎and ‎sacrifice. ‎Naz. ‎IV, ‎4 ‎בנזיר ‎שנדרה ‎who ‎vowed ‎to ‎be ‎a. ‎Nazarite; ‎a. ‎fr. ‎-Imperative; ‎דור. ‎Snh. ‎III, ‎2 ‎בחיי ‎לי ‎דוי ‎ראשך ‎vow ‎(swear) ‎to ‎me ‎by ‎anything ‎concerning ‎thy ‎person ‎(and ‎I ‎will ‎accept ‎it ‎as ‎a ‎legal ‎oath). ‎Kidd. ‎41a ‎ממנו ‎הנאה ‎דור ‎renounce ‎all ‎benefit ‎from ‎him. ‎-- ‎Ned. ‎III, ‎4 ‎וכ׳ ‎להרגין ‎נודרין ‎(Tosef. ‎ib. ‎II, ‎2 ‎תולין) ‎you ‎are ‎not ‎bound ‎by ‎a ‎vow ‎made ‎to ‎escape ‎robbery ‎by ‎highway-men ‎&c. ‎Arakh. ‎I, ‎1, ‎a. ‎e. ‎נודרים ‎may ‎vow ‎to ‎dedicate ‎the ‎value ‎of ‎a ‎certain ‎person ‎to ‎the ‎sanctuary, ‎contrad. ‎to ‎ערך ‎q. ‎v. ‎-- ‎Part. ‎pass. ‎נדוו ‎being ‎under ‎the ‎obligation ‎of ‎a ‎vow; ‎being ‎the ‎legitimate ‎sulyect ‎of ‎a ‎vomw. ‎Shebu. ‎20a ‎היום ‎מאותו ‎ובא ‎שנ׳ ‎והוא ‎provided ‎he ‎was ‎bound ‎by ‎a. ‎vow ‎to ‎fast ‎on ‎that ‎day; ‎Ned. ‎12a ‎היום ‎באותו ‎שנ׳ ‎והוא ‎(v. ‎Rashi ‎a. ‎l.). ‎Ib. ‎ואילך ‎היום ‎מאותו ‎ובא ‎שנ׳ ‎that ‎he ‎has ‎vowed ‎to ‎fast ‎regularly ‎on ‎that ‎day ‎(every ‎week). ‎Ib. ‎13a ‎הנ׳ ‎דבר ‎a ‎thing ‎which ‎can ‎be ‎made ‎forbidden ‎by ‎a ‎vow ‎(not ‎otherwise ‎forbidden ‎by ‎law). ‎Ib. ‎46a ‎תני ‎וכ׳ ‎הנאה ‎ונ׳ ‎interpret ‎מודר ‎as ‎meaning, ‎and ‎he ‎through ‎his ‎own ‎vow ‎is ‎forbidden ‎any ‎benefit ‎&c. ‎Nag. ‎9b ‎ונזיר ‎נ׳ ‎he ‎is ‎under ‎the ‎infuence ‎of ‎a ‎vow ‎(of ‎abstention ‎from ‎dried ‎figs) ‎and ‎is ‎also ‎a ‎Nazarite; ‎a. ‎e. ‎Nif, ‎נידר ‎1) ‎to ‎be ‎made ‎the ‎sulyectt ‎of ‎a ‎vow; ‎to ‎have ‎one's ‎personal ‎value ‎dedicated ‎to ‎the ‎sanctuary. ‎Arakh. ‎, ‎1 ‎ונידרים ‎נודרים ‎are ‎entitled ‎to ‎dedicate ‎(v. ‎supra) ‎and ‎to ‎be. ‎dedicated. ‎Ib. ‎3 ‎׳ ‎לא ‎cannot ‎be ‎dedicated ‎(has ‎no ‎value); ‎a. ‎fr. ‎-2) ‎to ‎be ‎vowed ‎for ‎a ‎sacrifce. ‎Meg. ‎I, ‎10 ‎נידר ‎שהוא ‎כל, ‎v. ‎ני; ‎a. ‎e. ‎1iIa