Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 2 (1903).djvu/184

 ‎ ‎pr. ‎n. ‎pl. ‎Nausa. ‎Erub. ‎83a ‎Bunios ‎sent ‎to ‎Rabbi ‎a ‎modius ‎׳ ‎דמן ‎(Var. ‎נאסא, ‎ניסא, ‎נאונסא, ‎נאנסה, ‎v. ‎Rabb. ‎D. ‎L. ‎a.l. ‎note ‎50) ‎copied ‎from ‎the ‎standard ‎measuure ‎of ‎N., ‎v. ‎קונדסא. ‎-[Perh. ‎our ‎w. ‎is ‎וuoq ‎temple ‎where ‎the ‎standard ‎measures ‎were ‎kept.]

‎, ‎, ‎, ‎v. ‎sub ‎ניא׳.

‎, ‎v. ‎אות.

‎, ‎v. ‎גיווטאי.

‎, ‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎אות) ‎to ‎be ‎becoming, ‎handsome. ‎Pi. ‎ניאה ‎to ‎beautify, ‎decorate. ‎Suucc. ‎10a ‎לנאותה ‎to ‎de- ‎corate ‎it ‎(the ‎Succah); ‎a. ‎e. ‎Nif. ‎גיאה, ‎Hithpa. ‎התנאה ‎1) ‎to ‎adorn ‎one's ‎self. ‎N ‎az. ‎2b ‎(ref. ‎to ‎ואנוהו, ‎Ex. ‎XV, ‎2) ‎וכ׳ ‎לפניו ‎אנאה ‎Iwill ‎adorn ‎myself ‎before ‎him ‎with ‎good ‎deeds; ‎Sabb. ‎133b ‎וכ׳ ‎התנאה ‎adorn ‎thyself ‎before ‎him ‎&c. ‎R. ‎Hash. ‎26a ‎יתנאה ‎בל ‎חוטא ‎a. ‎sinner ‎must ‎not ‎adorn ‎himself ‎(when ‎appearing ‎before ‎the ‎Lord ‎to ‎ask ‎forgiveness). ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎16 ‎(play ‎on ‎נינוה) ‎שהם ‎מישראל ‎מתנאות ‎(not ‎מתגאות) ‎they ‎(the ‎goverments) ‎adorn ‎themselves ‎with ‎what ‎they ‎take ‎from ‎Israel; ‎a. ‎e. ‎-- ‎V ‎נוה ‎I. ‎-- ‎2) ‎(cmp. ‎הנה ‎Nif, ‎a. ‎אות) ‎to ‎be ‎pleased, ‎to ‎enoy, ‎make ‎use. ‎R. ‎Hash. ‎11a ‎beautiful ‎trees ‎בני ‎בהן ‎להתנאות ‎אדם ‎(Ms. ‎M. ‎מהן ‎ליהנות) ‎for ‎men ‎to ‎enjoy ‎their ‎beauty. ‎Snh. ‎21b ‎וכ׳ ‎בשל ‎יתנאה ‎שלא ‎that ‎he ‎make ‎no ‎use ‎of ‎a ‎copy ‎that ‎his ‎fathers ‎have ‎written; ‎(Tosef. ‎ib. ‎IV, ‎7 ‎יהא ‎שלא ‎ניאות).

‎, ‎part. ‎ofנום. ‎-[נאים, ‎נאין ‎pl. ‎of ‎אה, ‎a. ‎נא ‎II ‎q. ‎v.]

‎ ‎m. ‎(אלי ‎II, ‎v. ‎P. ‎Sm. ‎2260) ‎lamenting, ‎howling. ‎Snh. ‎59b ‎׳ ‎יארוד(Rashi ‎נאלה ‎ירוד;Yalk. ‎Gen. ‎15 ‎שוטה ‎תנין), ‎v. ‎ירודא.

‎, ‎ ‎m. ‎(לאי. ‎לה ‎v. ‎P. ‎Sm. ‎2260) ‎1)fatigue, ‎heavy ‎load; ‎cmp. ‎אובצנא. ‎Targ. ‎Y. ‎Deut. ‎XXI, ‎3 ‎סליק ‎דלא ‎דניר ‎שעבוד ‎בנ׳ ‎Ar., ‎read; ‎אטרחא ‎ולא ‎דכר ‎עלה ‎סליק ‎דלא ‎בכ׳ ‎(דניר ‎שעבוד ‎being ‎a ‎gloss ‎interpreting ‎סלא); ‎cmp..Targ. ‎Y. ‎Num. ‎XIX,2. ‎- ‎2) ‎incubus, ‎astbma ‎believed ‎to ‎be ‎caused ‎by ‎a ‎demon ‎נפלים ‎בן. ‎Bekh. ‎44b ‎(ref. ‎to ‎קצרה ‎רוח ‎or ‎קצרית, ‎Mish. ‎ib. ‎VII, ‎5) ‎נאלה ‎ניהו ‎מאי ‎Ar. ‎(Rashi ‎נאלת ‎or ‎נאלח, ‎read ‎נאלה; ‎missing ‎inTalm. ‎ed.) ‎what ‎is ‎it? ‎Nala. ‎[Prob. ‎version ‎וכ׳ ‎נפלים ‎בן ‎רוח ‎תנא ‎׳ ‎מאי ‎׳ ‎ניהו ‎מאי.]

‎ ‎to ‎speak, ‎v. ‎נום.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎אמן) ‎faithful, ‎trustworthy. ‎Ber. ‎60a, ‎v. ‎רופא; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Esp. ‎neeman, ‎one ‎who ‎can ‎be ‎relied ‎upon ‎in ‎matters ‎of ‎tithes ‎and ‎lTrumah; ‎cmp. ‎הבר. ‎Dem. ‎II, ‎2; ‎Tosef. ‎ib. ‎II, ‎2 ‎וכ׳ ‎נ׳ ‎להיות ‎עליו ‎המקבל ‎he ‎who ‎takes ‎upon ‎himself ‎the ‎obligations ‎of ‎a ‎neeman, ‎must ‎give ‎tithes ‎both ‎of ‎what ‎he ‎eats ‎&c. ‎Dem. ‎IV, ‎6; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Pl, ‎נאמנים, ‎ניןSג. ‎Tanh. ‎Vayesheb ‎5; ‎a. ‎fr.

‎ ‎f. ‎(a ‎corrupt. ‎from ‎mamma, ‎ ; ‎cmp. ‎Syr. ‎ננא, ‎P. ‎Sm. ‎288)) ‎mammy, ‎aunty, ‎old ‎maid, ‎sane. ‎Sot. ‎42b ‎(ref. ‎to ‎הבנים ‎איש, ‎ISam. ‎XVII, ‎4a. ‎23, ‎with ‎play ‎on ‎מערות ‎ib., ‎as ‎if ‎ערות ‎מאה) ‎׳ ‎וחדא ‎פפי ‎מאה ‎בר ‎(Rashi ‎פאפי ‎. ‎. ‎.. ‎׳ ‎וחד; ‎Yalk. ‎Sam. ‎125 ‎נאנאי ‎וחד; ‎Ar. ‎ed. ‎Koh. ‎s. ‎v. ‎ן ‎ף ‎׳ ‎והחד ‎פאפאי ‎.) ‎Goliath ‎was ‎the ‎son ‎of ‎one ‎hundred ‎papae ‎(fathers) ‎and ‎one ‎old ‎maid; ‎[Rashi; ‎׳ ‎וחד ‎and ‎one, ‎the ‎real ‎parent; ‎Tosaf. ‎a. ‎Ar. ‎נ׳ ‎וחד ‎and ‎one ‎dog; ‎v. ‎Ruth ‎R. ‎to ‎I, ‎14, ‎a. ‎Midr. ‎Sam. ‎ch. ‎XX].

‎ ‎(b. ‎h.) ‎to ‎be ‎unchaste, ‎voluptuous, ‎esp. ‎to ‎have ‎illicit ‎intercourse; ‎to ‎commit ‎adultery. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎23 ‎(ref. ‎to ‎Job ‎XXIV, ‎15) ‎[read:] ‎נואף ‎שהוא ‎מי ‎שכל ‎תאמר ‎שלא ‎נואף ‎נקרא ‎בעיניו ‎נואף ‎אפי׳ ‎נואף ‎נקרא ‎בגופו ‎do ‎not ‎say, ‎he ‎only ‎who ‎is ‎unchaste ‎with ‎his ‎body ‎is ‎called ‎a ‎nolf, ‎but ‎even ‎he ‎who ‎is ‎unchaste ‎with ‎his ‎eye ‎&c.; ‎Pesik. ‎R. ‎s. ‎24 ‎(corr. ‎acc.); ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Esp. ‎נואף ‎adulterer, ‎paramour; ‎f. ‎נואפת ‎adulteress. ‎Ib. ‎Num. ‎R. ‎s. ‎9; ‎Tanh. ‎Naso ‎4; ‎a. ‎fr. ‎Pi. ‎ניאף ‎same. ‎Pes. ‎113b ‎מנאף ‎זקן ‎a ‎lewd ‎old ‎man. ‎Nidd. ‎13b ‎ביד ‎המנאפים ‎who ‎commit ‎masturbation. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎31, ‎end, ‎a. ‎e. ‎(prov.) ‎וכ׳ ‎בתפוחים ‎מנאפת ‎she ‎prosti- ‎tutes ‎herself ‎for ‎apples ‎and ‎distributes ‎them ‎among ‎the ‎sick, ‎v. ‎גוף ‎Ich. ‎-- ‎Sot. ‎IX, ‎9 ‎וכ׳ ‎המנאפים ‎משרבו ‎when ‎the ‎lewd ‎men ‎became ‎numerous, ‎the ‎proceedings ‎against ‎the ‎faith ‎ess ‎woman ‎(סוטה) ‎were ‎abolished. ‎Shebu. ‎47b ‎מנאף ‎אחר ‎עוקב ‎Ms. ‎M. ‎a. ‎Rashi ‎(ed. ‎נואף) ‎he ‎who ‎follows ‎up ‎the ‎voluptuous ‎(to ‎procure ‎prostitutes ‎for ‎him); ‎a. ‎fr. ‎- ‎(Hull. ‎63a. ‎v. ‎אנף.] ‎Htif. ‎הנאיף ‎to ‎cause ‎iillicit ‎intercourse; ‎to ‎bawd. ‎Shebu. ‎l. ‎c. ‎תנאיף ‎לא ‎תנאף ‎לא ‎תל ‎(Ms. ‎M. ‎only ‎תנאף ‎לא) ‎it ‎says ‎(Ex. ‎XX, ‎14) ‎thou ‎shalt ‎not ‎be ‎lew', ‎(which ‎implies) ‎thou ‎shalt ‎not ‎assist ‎lewdness.

‎ ‎ch., ‎Pa. ‎נאף ‎same. ‎Targ. ‎Is. ‎LVII, ‎3.

‎, ‎Y. ‎Sabb. ‎IX, ‎11d ‎top ‎ונ׳, ‎read; ‎וכאפון, ‎as ‎Y. ‎Ab. ‎Zar. ‎III, ‎43a ‎bot.

‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎אוץ) ‎[to ‎press, ‎stamp ‎in ‎anger, ‎v. ‎Deut. ‎XXXII, ‎19,] ‎to ‎be ‎indignant; ‎to ‎be ‎bold; ‎(act. ‎verb) ‎to ‎reyect, ‎insultt, ‎blaspheme. ‎Pi. ‎ניאן ‎1) ‎same. ‎Keth. ‎8b ‎(ref. ‎to ‎Deut. ‎l. ‎c.) ‎[read;] ‎וכ׳ ‎הקב״ה ‎לו ‎מנאצים ‎שאבות ‎דור ‎a ‎generation ‎in ‎which ‎the ‎parents ‎insult ‎him, ‎the ‎Lord ‎will ‎&c.; ‎Yalk. ‎Deut. ‎94 ‎5 ‎וכ׳ ‎בו ‎מגאצין. ‎. ‎. ‎. ‎-- ‎Sifre ‎Deut. ‎320 ‎לפניו ‎מנאצים, ‎v. ‎נאה. ‎Num. ‎R. ‎s. ‎7 ‎זר ‎נעשה ‎לאלהים ‎שני׳ ‎מי ‎כל ‎whoever ‎insults ‎God ‎becomes ‎an ‎outcast ‎(leper). ‎Ib. ‎אותי ‎נאצו ‎הם ‎they ‎insulted ‎me. ‎Ib. ‎הורה ‎בדברי ‎שמנאן ‎מי ‎wwho ‎makes ‎bold ‎with ‎the ‎words ‎of ‎the ‎Law ‎(blasphemes); ‎a. ‎fr. ‎-- ‎2) ‎to ‎threaten. ‎Mekh. ‎B'shall., ‎Shir., ‎s. ‎7 ‎וכ׳ ‎מנאן ‎. ‎. ‎חמשה ‎five ‎things ‎did ‎Pharaoh ‎threaten ‎to ‎do; ‎Y ‎alk. ‎Ex. ‎249. ‎Mekh. ‎l. ‎c.; ‎Yalk. ‎Ex. ‎250 ‎וכ׳ ‎אחר ‎ומנ׳ ‎עומד ‎היה ‎stood ‎threatening ‎at ‎the ‎palace ‎&c.; ‎a. ‎e. ‎Hithpa. ‎9התנא ‎to ‎be ‎insulted. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎LXXIV, ‎end ‎בעולם ‎ומתנאן ‎שמתחרף ‎. ‎. ‎בשביל ‎עשה ‎do ‎it ‎for ‎the ‎sake ‎of ‎thy ‎great ‎and ‎holy ‎Name ‎which ‎is ‎blasphemed ‎and ‎insulted ‎in ‎the ‎world; ‎a. ‎e.

‎, ‎v. ‎נהק.

‎ ‎f. ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎אנק) ‎groaning. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎] ‎(ref. ‎to ‎Ex. ‎II, ‎24) ‎החללים ‎rנאקת ‎the ‎groaning ‎of ‎the ‎wounded. ‎Ib. ‎s. ‎6; ‎a. ‎e. ‎-Esp. ‎n'arah ‎(prayer ‎n ‎distress), ‎one ‎of ‎the ‎expressions ‎for ‎prayer. ‎Lam. ‎R. ‎introd. ‎(R. ‎Hanina); ‎Sifre ‎Deut. ‎26; ‎Deut. ‎R. ‎s. ‎2; ‎a. ‎ea