Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/624

 ‎ib. ‎II, ‎61c ‎bot. ‎Tam. ‎V, ‎5 ‎לאמה ‎מכבדן ‎היה ‎one ‎swept ‎them. ‎(the ‎coals) ‎into ‎the ‎duct; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Mikv. ‎VIII, ‎4 ‎את ‎כיבדה, ‎הבית, ‎v. ‎בית ‎6. ‎- ‎[Ruth ‎R. ‎end ‎וכבד ‎some ‎ed., ‎read; ‎וכבר.] ‎Hithpa. ‎התכבד, ‎Nithpa. ‎נתכבד ‎to ‎be ‎honored; ‎to ‎pride, ‎exalt ‎one's ‎self. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎1 ‎וכ׳ ‎בקלון ‎המתכבד ‎כל ‎who- ‎ever ‎elevates ‎himself ‎at ‎the ‎expense ‎of ‎his ‎neighbor's ‎de- ‎gradation, ‎has ‎no ‎share ‎in ‎the ‎world ‎to ‎come; ‎Y. ‎Hag. ‎II, ‎77c. ‎Meg. ‎28a ‎וכ׳ ‎נתכבדתי ‎לא ‎מימי ‎I ‎never ‎elevated ‎myself ‎&c. ‎Ber. ‎60b ‎מכובדים ‎התכבדו ‎be ‎in ‎honor ‎dismissed, ‎you ‎honored ‎ones ‎(angels); ‎a. ‎e. ‎-- ‎2) ‎to ‎be ‎cleaned, ‎siwepl; ‎to ‎be ‎dressed, ‎adorned. ‎Pes. ‎7a ‎וכ׳ ‎להתכ׳ ‎עשויין ‎. ‎. ‎. ‎שוקי ‎the ‎streets ‎of ‎Jerusalem ‎used ‎to ‎be ‎swept ‎every ‎day. ‎Y. ‎Nidd. ‎I, ‎beg. ‎48d ‎וכ׳ ‎מתכבד ‎שהוא ‎כמבוי ‎like ‎an ‎alley ‎which ‎is ‎regularly ‎swept ‎and ‎flushed. ‎Bab. ‎ib. ‎56a ‎מתכבד ‎חזקתו ‎it ‎is ‎presumed ‎to ‎be ‎clean. ‎Num. ‎R. ‎s. ‎13 ‎ולשתות ‎לאכול ‎ולהתכבד ‎to ‎eat ‎and ‎drink ‎and ‎dress. ‎[Tosef. ‎Ter. ‎X, ‎15 ‎ליכבד, ‎read ‎with ‎ed. ‎Zuck. ‎ליכבר, ‎v. ‎כבר.] ‎Hif. ‎הכביד ‎1) ‎to ‎be ‎heavy. ‎Naz. ‎I, ‎2 ‎שערו ‎ה׳ ‎if ‎his ‎hair ‎is ‎too ‎heavy ‎on ‎him. ‎-- ‎2) ‎to ‎make ‎heavy. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎9; ‎Tanh. ‎Vaera ‎12 ‎(play ‎on ‎כבד, ‎Ex. ‎VII, ‎14, ‎a. ‎הכבדי ‎XIV, ‎18) ‎בלשון ‎מתכבד ‎אני ‎בלשון ‎בו ‎שהכבדת ‎with ‎the ‎same ‎expression(כבד) ‎with ‎which ‎thou ‎didst ‎make ‎heavy ‎(Israel's ‎yoke), ‎I ‎shall ‎be ‎honored; ‎Tanh. ‎ed. ‎Bub. ‎ib. ‎14 ‎לבך ‎את ‎שהכבדת ‎where- ‎with ‎thou ‎didst ‎harden ‎thy ‎heart. ‎-- ‎3) ‎to ‎grow ‎worse, ‎be ‎very ‎sick ‎(cmp. ‎טען ‎II), ‎opp. ‎היקל. ‎Snh. ‎IX, ‎1ומת ‎ה׳ ‎grew ‎worse ‎and ‎died; ‎ib. ‎78b; ‎a. ‎e. ‎--- ‎4) ‎to ‎sweep. ‎Num. ‎R. ‎s. ‎23; ‎Tanh. ‎Max'e ‎13 ‎הכבידן ‎he ‎swept ‎(drove) ‎them ‎out, ‎v. ‎מכבד ‎a. ‎המם.

‎ ‎ch. ‎same; ‎Pa. ‎כביד ‎to ‎clean, ‎sweep. ‎Nidd. ‎56a ‎bot. ‎בדיק ‎ולא ‎כביד ‎(=כבדי) ‎Iswept(the ‎alley) ‎but ‎did ‎not ‎search ‎(for ‎unclean ‎objects). ‎thpa. ‎אתככד ‎to ‎be ‎swept. ‎Ib. ‎56b ‎מתכבדא ‎לא ‎גומה ‎a ‎cavity ‎is ‎not ‎swept ‎(the ‎broom ‎does ‎not ‎strike ‎it). ‎Af. ‎אכביד ‎(v. ‎כבד ‎III) ‎to ‎irritate, ‎grieve. ‎Targ. ‎Prov. ‎XVII, ‎25 ‎ed. ‎Lag. ‎(ed. ‎Ven. ‎מכביר, ‎Ms. ‎מככיר, ‎h. ‎text ‎כעס).

‎, ‎v. ‎כובד.

‎ ‎m. ‎(preced. ‎wds.) ‎1) ‎weight, ‎pressure. ‎Hag. ‎21a ‎כלי ‎של ‎כבידו ‎the ‎pressure ‎of ‎the ‎(inner) ‎vessel. ‎Snh. ‎63b; ‎Meg. ‎25b ‎(sarcasm ‎on ‎כבודו, ‎Hos. ‎X, ‎5) ‎אלא ‎כבודו ‎א״ת ‎כבידו ‎(Ms. ‎M. ‎כובדו) ‎read ‎not ‎'his ‎dignity ‎but ‎his ‎weight' ‎for ‎it ‎is ‎gone, ‎i. ‎e. ‎the ‎idol's ‎weight ‎is ‎reduced; ‎Yalk. ‎Is. ‎326 ‎כבדו. ‎- ‎2) ‎tmportance, ‎v. ‎כבוד.

‎ ‎c. ‎(b. ‎h.; ‎preced. ‎wds.) ‎[heaviness, ‎seat ‎of ‎anger ‎and ‎melancholy,] ‎liver. ‎Ber. ‎61b ‎top ‎ומרה ‎כועס ‎כ׳ ‎וכ׳ ‎the ‎liver ‎is ‎excited, ‎and ‎the ‎gall ‎pours ‎a ‎drop ‎over ‎it ‎and ‎quiets ‎it. ‎Hull. ‎III, ‎1 ‎הכ׳ ‎ניטל; ‎ib. ‎2 ‎הכ׳ ‎ניטלה ‎if ‎the ‎liver ‎of ‎an ‎animal ‎is ‎gone. ‎Arakh. ‎V, ‎2 ‎(20a) ‎כבדי ‎ערך ‎עלי ‎(Bab. ‎ed. ‎כבידי) ‎I ‎vow ‎the ‎value ‎of ‎my ‎liver ‎(being ‎a ‎vital ‎organ); ‎a. ‎fr.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Ex. ‎XXIX, ‎13; ‎22. ‎Targ. ‎Lam. ‎II, ‎11; ‎a. ‎e. ‎- ‎Hull. ‎109b; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Koh. ‎R. ‎to ‎XII, ‎7; ‎Lam.. ‎R. ‎introd. ‎(R. ‎Josh. ‎2) ‎בכבדיה ‎וחמי, ‎v. ‎אימר.

‎, ‎v. ‎כבי.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎כבד) ‎1) ‎importance. ‎Arakh. ‎18a ‎ולידון ‎בכבודו ‎(Ar. ‎בכבידו) ‎and ‎that ‎the ‎value ‎of ‎a ‎limb ‎be ‎judged ‎according ‎to ‎its ‎importance ‎(vitality); ‎ib. ‎4b; ‎B. ‎Mets. ‎114a. ‎-- ‎2) ‎honor, ‎respet; ‎dignity. ‎Ber. ‎19b, ‎a. ‎e., ‎v. ‎הלק. ‎Ib. ‎מלכים ‎כבוד ‎משום ‎on ‎account ‎of ‎the ‎respect ‎due ‎to ‎royalty. ‎Ib.; ‎Men. ‎37b ‎וכ׳ ‎הבריות ‎כ׳ ‎גדול ‎human ‎dignity ‎(in ‎proper ‎appearance) ‎is ‎very ‎important, ‎for ‎it ‎may ‎even ‎suspend ‎a ‎Biblical ‎law. ‎Ber. ‎l. ‎c. ‎כבודו ‎לפי ‎ואינו ‎and ‎it ‎is ‎not ‎becoming ‎his ‎dignity ‎(to ‎drive ‎an ‎ass). ‎Sot. ‎13a ‎וכ׳ ‎יותר ‎במלכים ‎כבודו ‎לו ‎הניחו ‎let ‎him ‎alone, ‎the ‎honor ‎shown ‎to ‎him ‎(Jacob) ‎by ‎princes ‎is ‎higher ‎than ‎that ‎by ‎private ‎men. ‎Ib. ‎כ׳ ‎בהן ‎נהגו ‎they ‎treated ‎them ‎with ‎re- ‎spect. ‎Ned. ‎39b ‎וכ׳ ‎בכ׳ ‎מחיתם ‎לא ‎בבבודי ‎as ‎long ‎as ‎My ‎honor ‎was ‎concerned, ‎you ‎did ‎not ‎interfere, ‎and ‎when ‎the ‎honor ‎of ‎a ‎human ‎being ‎is ‎at ‎stake ‎&c. ‎Ab. ‎IV, ‎12 ‎וכ׳ ‎תלמידך ‎כ׳ ‎יהי ‎let ‎the ‎honor ‎of ‎thy ‎pupil ‎be ‎as ‎dear ‎to ‎thee ‎as ‎thine ‎own, ‎and ‎thy ‎fellow ‎student's ‎honor ‎as ‎that ‎of ‎thy ‎teacher; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-- ‎הכ׳ ‎כסא, ‎v. ‎כשא. ‎על ‎מחל ‎כבודו ‎to ‎forego ‎due ‎honors, ‎v. ‎מחל.

‎, ‎, ‎v. ‎sub ‎כיב׳.

‎ ‎m. ‎(כבי, ‎v. ‎כבא) ‎heap, ‎excrement. ‎- ‎Pl. ‎כבויי ‎Erub. ‎29b ‎bot. ‎דניסן ‎דרעיתא ‎כ׳ ‎(Ms. ‎M. ‎דריעיא ‎כפויי) ‎ex- ‎crements ‎of ‎cattle ‎cast ‎in ‎Nisan. ‎V. ‎כפותא.

‎ ‎(b. ‎h.) ‎pr. ‎n. ‎Cabul, ‎1) ‎כ׳ ‎ארץ ‎a ‎district ‎in ‎Northern ‎Palestine ‎presented ‎by ‎Solomon ‎to ‎Hiram, ‎king ‎of ‎Tyre. ‎Sabb. ‎54a, ‎v. ‎כבל, ‎כבל, ‎כבלא. ‎- ‎2) ‎Cabul, ‎(Kaibu) ‎a ‎place ‎south-east ‎of ‎Accho. ‎Tosef. ‎M. ‎Kat. ‎II, ‎15; ‎Tosef. ‎Sabb. ‎VII ‎(VIII), ‎17; ‎Y. ‎Pes. ‎IV, ‎30d ‎top; ‎Bab. ‎ib. ‎51a.

‎ ‎m. ‎(כבל) ‎1) ‎(cmp. ‎איסטמא) ‎hair-net, ‎a ‎cap ‎worn ‎under ‎the ‎head-dress. ‎Sabb. ‎VI, ‎1; ‎5. ‎-- ‎Y. ‎ib. ‎7d ‎ולא ‎טבוסה ‎בכבולי, ‎read ‎שבכה ‎בכ׳ ‎ולא ‎'and ‎not ‎in ‎a ‎abul' ‎(Mish. ‎l. ‎c.), ‎that ‎is ‎a ‎hair-net. ‎Bab. ‎ib. ‎57b ‎יודע ‎איני ‎זה ‎כ׳ ‎וכ׳ ‎אי ‎this ‎Rabul ‎(Mish. ‎l. ‎c.) ‎I ‎do ‎not ‎know ‎whether ‎it ‎means ‎a ‎lave's ‎chain ‎&c. ‎-- ‎2) ‎chain. ‎-- ‎Pl. ‎כבולין ‎chain- ‎works ‎for ‎drawing ‎water. ‎Tosef. ‎Mikv. ‎IV, ‎2.

‎, ‎v. ‎כבינא.

‎, ‎v. ‎כיבוס.

‎, ‎v. ‎כביסה

‎, ‎Targ. ‎Ps. ‎LVIII, ‎10 ‎Ms., ‎read; ‎כבוסרין, ‎v. ‎בוסרא.

‎, ‎v. ‎כיבוש.

‎, ‎ ‎(כבא) ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎כאב) ‎to ‎grow ‎dim. ‎to ‎be ‎extinguished, ‎go ‎out. ‎Sabb. ‎21a ‎לה ‎זקוק ‎כבתה ‎if ‎the ‎Hanuckah ‎light ‎went ‎out, ‎he ‎is ‎bound ‎to ‎attend ‎to ‎it. ‎Y. ‎Yoma ‎II, ‎39d ‎שכבת ‎קטורת ‎frankincense ‎which ‎went ‎out ‎(was ‎not ‎entirely ‎burnt). ‎Sabb. ‎30b ‎נרו ‎תכבה ‎מוטב ‎וכ׳ ‎it ‎is ‎better ‎that ‎a ‎human ‎lightt(candle) ‎be ‎extinguished, ‎than ‎that ‎God's ‎light ‎(life) ‎be ‎extinguished; ‎a. ‎fr. ‎Pi. ‎כיבה, ‎כבה ‎(כיבא) ‎to ‎cxtinguish. ‎Ib.a ‎ואם ‎יכבה ‎לא ‎פטור ‎כבה ‎he ‎must ‎not ‎put ‎it ‎out, ‎but ‎if ‎he ‎did ‎&c. ‎Ib. ‎II, ‎5