Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/600

 ‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎אסף), ‎Hif. ‎הוסיף ‎to ‎heap ‎up, ‎to ‎adl ‎(with ‎על). ‎Snh. ‎XI, ‎3 ‎וכ׳ ‎דברי ‎על ‎להוסיף ‎thus ‎adding ‎to ‎the ‎words ‎of ‎the ‎Scribes ‎(against ‎Deut. ‎IV, ‎2). ‎Ib. ‎88b ‎להו׳ ‎בו ‎ויש ‎when ‎there ‎is ‎a ‎possibility ‎to ‎add. ‎Ib. ‎ה׳ ‎ואם ‎גורע ‎and ‎if ‎he ‎did ‎add, ‎he ‎diminishes ‎(violates ‎the ‎law). ‎Ib. ‎29a ‎המוסיף, ‎v. ‎גרע ‎I. ‎Tosef. ‎Sabb. ‎VI ‎(VII), ‎17 ‎והאומר ‎השולחן ‎על ‎הוסיפו ‎(not ‎ואומר) ‎and ‎who ‎(ffrom ‎superstition) ‎says, ‎Add ‎(put ‎one ‎more) ‎to ‎the ‎table; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Yalk. ‎Lev. ‎559 ‎וכ׳ ‎על ‎מוספני ‎(Sifra ‎Metsora ‎beg. ‎אני ‎מוסיף) ‎I ‎will ‎add ‎to ‎what ‎thou ‎saidst. ‎Nithpa. ‎נתוסף, ‎נית׳, ‎Hithpa. ‎התוסף ‎to ‎be ‎added; ‎to ‎be ‎added ‎to, ‎increase, ‎wax. ‎Mekh. ‎Bo. ‎s. ‎16; ‎Yalk. ‎Ex. ‎217 ‎לו ‎נ׳ ‎והשני ‎and ‎the ‎second ‎name ‎was ‎added ‎to ‎the ‎first ‎(without ‎abrogating ‎the ‎first). ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎7, ‎beg. ‎וכ׳ ‎עוד ‎לו ‎נ׳ ‎two ‎additional ‎years ‎(of ‎imprisonment) ‎were ‎given ‎him. ‎Sabb. ‎152a ‎עליהן ‎מתוספת ‎חכמתן. ‎. ‎. ‎ת״ח ‎Ms. ‎M. ‎(ed. ‎חכמה ‎בהן ‎ניתוספת) ‎when ‎scholars ‎grow ‎old, ‎their ‎wisdom ‎grows ‎with ‎their ‎age; ‎ib. ‎וכ׳ ‎מתוספת ‎טפשותן, ‎v. ‎כפשות.

‎ ‎ch., ‎Af. ‎אוסיף, ‎אוסף ‎same, ‎to ‎add, ‎increase; ‎to ‎do ‎again. ‎Targ. ‎Deut. ‎I, ‎11. ‎--Targ. ‎Gen. ‎VIII, ‎10; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Sabb. ‎116b ‎וכ׳ ‎לאוספי ‎אלא ‎. ‎. ‎. ‎אנא ‎Ms. ‎M. ‎(v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note) ‎I ‎have ‎not ‎come ‎to ‎diminish ‎from ‎but ‎to ‎add ‎tto ‎the ‎law ‎of ‎Moses. ‎Y. ‎Ber. ‎IV, ‎79 ‎עליה ‎אוספון ‎add ‎thereto. ‎-- ‎Part. ‎pass. ‎מוסף, ‎f. ‎מוספא. ‎Kidd. ‎20a ‎ואזלא ‎מ׳ ‎והא ‎but ‎this ‎(the ‎debt ‎on ‎interest) ‎is ‎continually ‎growing; ‎a. ‎fr. ‎Ittaf. ‎אתוסף ‎to ‎be ‎added. ‎Targ. ‎Gen. ‎XLIX, ‎26; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Ber. ‎28a ‎ספסלי ‎כמה ‎אתוספו ‎many ‎forms ‎had ‎to ‎be ‎added ‎(to ‎accommodate ‎the ‎hearers). ‎lIb. ‎מאהוכ׳ ‎א׳ד׳ ‎four ‎hundred ‎forms ‎were ‎added; ‎a. ‎e.

‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎אסר) ‎[to ‎tie ‎up; ‎cmp. ‎חוב.] ‎Pi. ‎יסר, ‎ייסר ‎to ‎chastise, ‎chasten, ‎try. ‎Snh. ‎39a. ‎. ‎. ‎מייסר ‎ביסורין ‎he ‎(the ‎king) ‎punishes ‎the ‎prominent ‎ammong ‎them ‎(the ‎rebellious ‎citizens); ‎וכ׳ ‎מי׳ ‎הקב״ה ‎כך ‎so ‎did ‎the ‎Lord ‎visit ‎Ezekiel ‎in ‎order ‎to ‎wash ‎away ‎the ‎sins ‎of ‎Israel. ‎Ab. ‎Zar. ‎4a ‎וכ׳ ‎ביסורין ‎איסרם ‎Iwould ‎visit ‎them ‎with ‎af- ‎flictions ‎in ‎thisworld,in ‎order ‎that ‎their ‎arms ‎be ‎strength- ‎ened ‎&c. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎3, ‎end ‎בו ‎שתייסרנו ‎המטה ‎the ‎staff ‎where- ‎with ‎to ‎strike ‎him ‎(Pharaoh); ‎a. ‎fr. ‎Hithpa. ‎התיסר, ‎Nithpa. ‎נתיסר ‎to ‎be ‎chastened, ‎tried. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎62 ‎וכ׳ ‎בחולי ‎מתייסרין ‎היו ‎used ‎to ‎be ‎visited ‎with ‎bowel ‎diseases ‎for ‎ten ‎days ‎&c. ‎(prior ‎to ‎their ‎death), ‎to ‎indicate ‎that ‎the ‎disease ‎purifies ‎(from ‎sin); ‎Treat. ‎S'mah. ‎ch. ‎III. ‎Y. ‎Snh. ‎X, ‎27d ‎הבכור ‎בבנו ‎נתיי׳ ‎he ‎was ‎punished ‎with ‎the ‎death ‎ofhisfirst-born ‎son. ‎anh. ‎Noah ‎4 ‎בבנו ‎נתי׳ ‎he ‎was ‎visited ‎with ‎trials ‎through ‎his ‎son ‎(being ‎asked ‎to ‎sacrifice ‎him). ‎Ib. ‎Vayigg. ‎6 ‎בבנו ‎נתי׳ ‎was ‎tried ‎by ‎his ‎son ‎(Joseph ‎being ‎sold); ‎a. ‎e.

‎ ‎ch. ‎same, ‎1) ‎to ‎tie, ‎put ‎on. ‎Targ. ‎Is. ‎XV, ‎3 ‎ייסרון ‎וכ׳ ‎ed. ‎Lag. ‎(ed. ‎יסרון; ‎h. ‎text ‎חגרו); ‎a. ‎e. ‎- ‎2) ‎to ‎bind ‎one's ‎sef, ‎to ‎vow. ‎Targ. ‎Num. ‎XXX, ‎3, ‎sq. ‎-- ‎Y. ‎Taan. ‎II, ‎66a ‎top ‎(quot. ‎fr. ‎Meg. ‎Taan. ‎ch. ‎XII) ‎בצלו ‎ייסר ‎(Meg. ‎Taan. ‎. ‎c. ‎יאסר) ‎may ‎vow ‎(a ‎fast) ‎in ‎his ‎prayer; ‎Bab. ‎ib. ‎12a ‎(v. ‎corr. ‎vers. ‎Ms. ‎M. ‎in ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎notes); ‎v. ‎אסר. ‎Ithpa. ‎אתייסר ‎to ‎be ‎tried. ‎Cant. ‎R. ‎to ‎II, ‎16 ‎א׳ ‎ו׳ ‎ר׳ ‎וכ׳ ‎ועבד ‎R. ‎J. ‎was ‎tried ‎and ‎suffered ‎with ‎fever ‎&c.

‎ ‎(cmp. ‎אסי ‎a. ‎עשה) ‎to ‎do ‎habitually. ‎- ‎Denom. ‎וסת, ‎היסת. ‎Hif. ‎הסית, ‎הסית ‎[b. ‎h., ‎by ‎way ‎of ‎syncope, ‎forms ‎re- ‎sembling ‎Kal ‎of ‎סית, ‎as ‎ייסי==יסיתך, ‎ויסת=ויסת ‎&c.] ‎to ‎cause ‎to ‎do, ‎stir ‎up, ‎instigate. ‎Sot. ‎35a ‎(expl. ‎אל ‎. ‎. ‎ויהס, ‎Num. ‎XIII, ‎30) ‎בדברים ‎הסיתן ‎(he ‎quieted ‎them, ‎because) ‎he ‎(apparently) ‎instigated ‎them ‎(against ‎Moses). ‎Hag. ‎5a ‎וכ׳ ‎וניסת ‎רבו ‎עליו ‎שמסיתין ‎עבד ‎Ms. ‎M. ‎(ed. ‎לו ‎מסיתין ‎שרבו) ‎a ‎slave ‎against ‎whom ‎they ‎incite ‎his ‎master ‎and ‎he ‎(the ‎master) ‎is ‎influenced ‎by ‎the ‎instigation ‎(ed.; ‎a ‎slavewhose ‎master, ‎when ‎they ‎incite ‎him, ‎yields ‎&c.), ‎what ‎help ‎is ‎there ‎for ‎him? ‎-- ‎B. ‎Bath. ‎16a ‎(ref. ‎to ‎Job ‎II, ‎3) ‎כביכול ‎וכ׳ ‎שמסיתין ‎כאדם ‎(v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l.) ‎like ‎a ‎human ‎being, ‎as ‎it ‎were, ‎that ‎is ‎influenced ‎by ‎instigation. ‎Ib. ‎ומסית ‎דורד ‎Ms. ‎R. ‎(ed. ‎ומתעה) ‎Satan ‎comes ‎down ‎and ‎incites ‎(to ‎sin). ‎Y. ‎Snh. ‎VII, ‎25d ‎top ‎וכ׳ ‎עצמו ‎יסית ‎he ‎will ‎stir ‎himself ‎up ‎(become ‎bold) ‎and ‎incite ‎others; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Esp. ‎מסית ‎or ‎מסית ‎(with ‎ref. ‎to ‎Deut. ‎XIII, ‎7, ‎sq.) ‎he ‎who ‎stirs ‎people ‎up ‎to ‎worship ‎idols. ‎Snh. ‎VII, ‎10. ‎Y. ‎ib. ‎l. ‎c. ‎וכ׳ ‎גבוה ‎בלשון.. ‎.מ׳ ‎the ‎massith ‎speaks ‎in ‎a ‎loud ‎voice, ‎the ‎maddiah ‎(v. ‎נדח) ‎in ‎a ‎low ‎voice; ‎a. ‎fr. ‎- ‎Pl. ‎מסיתים, ‎משיתין. ‎Ab. ‎d'R. ‎N. ‎ch. ‎XVI, ‎end ‎ומדיחין ‎והמ׳ ‎האפיקורסין ‎(ed. ‎Schechter ‎. ‎. ‎. ‎המינין ‎המסורות. ‎.. ‎. ‎המשומדים). ‎Nif. ‎ניסת, ‎ניסית ‎to ‎be ‎stirred ‎up, ‎givc ‎way ‎to ‎in- ‎stigation; ‎to ‎be ‎impassioned. ‎Hag. ‎5a, ‎vv. ‎supra. ‎B. ‎Bath. ‎16a, ‎v. ‎supra. ‎Sifre ‎Deut. ‎89 ‎וכ׳ ‎הנ׳ ‎ביד ‎מצוה ‎he ‎who ‎was ‎to ‎be ‎incited ‎to ‎idolatry ‎must ‎first ‎lay ‎his ‎hand ‎on ‎&c. ‎-- ‎Y. ‎Snh. ‎l. ‎c.; ‎Y. ‎Yeb. ‎XVI, ‎15d ‎bot. ‎וכ׳ ‎ניסית ‎שהוא ‎מכיון ‎since ‎he ‎is ‎prevailed ‎upon ‎(to ‎worship ‎idols), ‎he ‎is ‎no ‎longer ‎a ‎wise ‎man. ‎Yalk. ‎Gen. ‎127 ‎(play ‎on ‎נפתלי) ‎[read;] ‎וכ׳ ‎תיתי ‎פותיתי ‎ניסיתי ‎I ‎was ‎prevailed ‎upon, ‎Iwas ‎per ‎suaded, ‎I ‎gave ‎my ‎sister ‎the ‎preference ‎over ‎myself; ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎71 ‎(corr. ‎acc.). ‎[Por ‎ניסית ‎she ‎was ‎married, ‎v. ‎נשא.]

‎, ‎ ‎to ‎burst ‎forth, ‎bloom. ‎Targ. ‎O. ‎Num. ‎XVII, ‎23 ‎ed. ‎Berl. ‎(ed. ‎נעא; ‎Y. ‎Iייעא; ‎h. ‎text ‎פרה). ‎Ib. ‎20 ‎ינעי ‎ed. ‎Berl. ‎(ed. ‎ינעי, ‎י׳). ‎Targ. ‎Ps. ‎CIII, ‎15 ‎ינעי ‎Regia ‎(ed. ‎a. ‎Ms. ‎ינין). ‎Af. ‎אוועי ‎to ‎let ‎burst ‎forth, ‎to ‎ulter. ‎Targ. ‎Prov. ‎X, ‎31 ‎מועי ‎ed. ‎Lag. ‎(oth. ‎ed. ‎מבעי; ‎h. ‎text ‎ינוב). ‎Targ. ‎Ps. ‎XIX, ‎3 ‎מוועי ‎Ar. ‎a. ‎Ms. ‎(ed. ‎מבעי ‎a. ‎מביע). ‎[Cmp. ‎בוע, ‎בעי ‎a. ‎נבע.]

‎ ‎m., ‎pl. ‎יעי ‎(=h. ‎יעים; ‎cmp ‎יעה ‎Is. ‎XXVIII, ‎17) ‎scra- ‎per, ‎sweeper. ‎Targ. ‎Y. ‎II ‎Ex. ‎XXVII, ‎3 ‎(usu. ‎מגרופיתא).

‎ ‎(b. ‎h.) ‎pr. ‎n. ‎m. ‎Jabez, ‎1) ‎Tem. ‎10a, ‎homiletic- ‎ally ‎identified ‎with ‎Othniel. ‎- ‎2) ‎R. ‎J., ‎an ‎Amora. ‎Y. ‎Hag. ‎II, ‎beg. ‎77a.

‎, ‎ ‎(b. ‎h.; ‎v. ‎עוד) ‎to ‎appoint; ‎denom. ‎מועד. ‎Pi. ‎1) ‎יעד, ‎יי׳ ‎to ‎designate, ‎esp. ‎to ‎designate ‎a ‎Hebrew ‎handmaid ‎to ‎be ‎a ‎freeman's ‎wife ‎(Ex. ‎XXI, ‎8, ‎sq.). ‎Kidd. ‎19a ‎ליעדה ‎צריך ‎he ‎must ‎express ‎to ‎her ‎her ‎designation, ‎i ‎e. ‎יעוד ‎בקדושי ‎by ‎betrothal ‎through ‎designation, ‎v. ‎יעוד. ‎Ib. ‎וכ׳ ‎אדם ‎שמייעד ‎מהו ‎may ‎a ‎man ‎designate ‎(a ‎hand- ‎maid) ‎for ‎his ‎minor ‎son? ‎Ibb ‎מייעד ‎לייעד ‎רצה ‎אם ‎if ‎he ‎chooses ‎to ‎betroth ‎her, ‎he ‎may ‎do ‎so. ‎Mekh. ‎Mishp. ‎s. ‎3 ‎וכ׳ ‎ייעד ‎לבנו ‎he ‎may ‎give ‎her ‎to ‎his ‎son, ‎but ‎not ‎to ‎his ‎brother. ‎Ib. ‎וכ ‎לבנך ‎או ‎לך ‎יעד ‎betroth ‎her ‎to ‎thy-