Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/434

 ‎Keth. ‎3b ‎ח׳ ‎עושה ‎he ‎makes ‎a ‎wound ‎(by ‎tearing ‎the ‎hymen). ‎Ib. ‎5b ‎בח׳ ‎מקלקל ‎destroying ‎by ‎making ‎a ‎hole, ‎בח׳ ‎מתקן ‎amending ‎by ‎&c.; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-- ‎Pl. ‎חבורות. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎23; ‎a. ‎e.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Yalk. ‎Gen. ‎38, ‎v. ‎חגרתא.

‎ ‎ch.=h. ‎חבורה, ‎company ‎&c. ‎- ‎Y. ‎Ber. ‎II, ‎5c ‎top ‎וחבורתיה ‎and ‎his ‎disciples. ‎Y. ‎Ter. ‎II, ‎41c ‎הוה ‎כד ‎בחבורתיה ‎מורי ‎when ‎teaching ‎in ‎his ‎college; ‎a. ‎e. ‎-- ‎Pl. ‎חבורתא. ‎M. ‎Kat. ‎27b ‎במתא ‎איכא ‎ח׳ ‎there ‎are ‎burial ‎societies ‎in ‎the ‎place.

‎ ‎m. ‎(Syr. ‎חבושא, ‎P. ‎Sm. ‎1187) ‎name ‎of ‎a ‎fruit, ‎quince ‎(v., ‎however, ‎Lcw ‎Pf. ‎p. ‎143).-- ‎Pl. ‎חבושין. ‎Sabb. ‎45a; ‎Bets. ‎26b. ‎Tosef. ‎Ter. ‎VII, ‎13 ‎ודרמסקנין ‎חובשין ‎ed. ‎Zuck. ‎(Var. ‎עובטין; ‎Y. ‎ib. ‎VIII, ‎45d ‎ואובשין ‎ענבים). ‎[חבוש ‎prisoner, ‎v. ‎חבש.]

‎ ‎ch. ‎same. ‎Keth. ‎60b. ‎- ‎Pl. ‎חבושי. ‎Snh. ‎39a.

‎ ‎m. ‎(חבש) ‎imprisonment. ‎Koh. ‎R. ‎to ‎XI, ‎9 ‎סקר ‎את ‎לית ‎לחבושי ‎my ‎being ‎imprisoned ‎thou ‎dost ‎not. ‎take ‎inio ‎consideration. ‎-- ‎Targ. ‎Y. ‎II ‎Gen. ‎XXXIX, ‎20 ‎חבושה ‎בית ‎(Ar. ‎חבושיא) ‎prison.

‎ ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎חבש, ‎הבל) ‎[to ‎use ‎force,] ‎1) ‎to ‎press ‎down. ‎Erub. ‎42b ‎חובטת ‎. ‎. ‎. ‎תקרת ‎the ‎roofing ‎of ‎the ‎house ‎presses ‎upon ‎him ‎(keeps ‎him ‎mindful ‎of ‎the ‎Sabbath ‎limit); ‎v. ‎חבוט. ‎B. ‎Mets. ‎80b ‎לאלתר ‎חבטו ‎(Ar. ‎חבסו, ‎v. ‎חבם) ‎the ‎load ‎pressed ‎him ‎down ‎immediately ‎(before ‎he ‎could ‎find ‎out ‎that ‎it ‎was ‎too ‎heavy ‎for ‎him). ‎Snh. ‎19b ‎בקרקע ‎חבטן ‎pressed ‎them ‎into ‎the ‎ground. ‎Succ. ‎IV, ‎6 ‎(45a) ‎המזבח ‎בצידי ‎קרקע ‎ע״ג ‎אותן ‎חובטין ‎Ms. ‎M. ‎(v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note ‎10) ‎they ‎laid ‎them ‎down ‎closely ‎upon ‎one ‎another ‎on ‎the ‎ground ‎by ‎the ‎altar ‎(opp. ‎to ‎זוקפין, ‎ib. ‎IV, ‎4). ‎Keth. ‎39a ‎וכ׳ ‎ע׳ג ‎שחבטה ‎צער ‎'the ‎pain' ‎(Mish. ‎ib. ‎III, ‎4) ‎refers ‎to ‎his ‎pressing ‎her ‎down ‎on ‎the ‎hard ‎ground. ‎-- ‎2) ‎to ‎force, ‎to ‎knock ‎open, ‎esp. ‎to ‎knock ‎upon ‎olives ‎to ‎make ‎them ‎burst, ‎before ‎putting ‎them ‎un ‎der ‎the ‎press, ‎or ‎upon ‎ears ‎to ‎thresh ‎the ‎grain ‎out. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎36, ‎beg. ‎וכ׳ ‎ומשחובטין ‎ונחבט ‎. ‎. ‎. ‎. ‎מורידין ‎they ‎take ‎the ‎olive ‎down ‎and ‎it ‎is ‎knocked ‎upon, ‎and ‎after ‎knocking ‎it, ‎they ‎put ‎it ‎into ‎the ‎vat ‎(corresp. ‎to ‎כתש, ‎Men. ‎VIII, ‎4). ‎Ib. ‎וכ׳ ‎ממקום ‎. ‎. ‎וחובטין ‎. ‎. ‎. ‎. ‎או״ה ‎באין ‎the ‎gentiles ‎come ‎and ‎knock ‎them ‎(the ‎Israelites) ‎froma ‎place ‎to ‎place. ‎Men. ‎X, ‎4; ‎a. ‎e. ‎-- ‎Iart. ‎pass. ‎חבוט ‎mashed. ‎Sabb. ‎80b ‎בח׳ ‎when ‎the ‎lime ‎is ‎mashed ‎(and ‎mixed ‎with ‎water); ‎Y. ‎ib. ‎VIII, ‎11b ‎bot. ‎בחביט ‎(corr. ‎acc.). ‎-- ‎3) ‎to ‎lay ‎domwn ‎for ‎receiving ‎lashes, ‎in ‎gen. ‎to ‎punish, ‎bind ‎over. ‎Gitt. ‎IX, ‎8 ‎וכ׳ ‎אותו ‎חובטין ‎ובנכרים ‎but ‎when ‎the ‎gentile ‎authorities ‎bind ‎him ‎over ‎and ‎say, ‎Do ‎as ‎the ‎Israelites ‎ttell ‎thee, ‎(the ‎letter ‎of ‎divorce ‎so ‎enforced) ‎is ‎valid ‎(difter. ‎vers. ‎in ‎Y. ‎ed.); ‎Tosef. ‎Yeb. ‎XII, ‎13. ‎-- ‎Tosef. ‎Sot. ‎XV, ‎7 ‎וחבטו ‎זמורה ‎לבעל ‎מסרוהו ‎ed. ‎Zuck. ‎Var. ‎(Y. ‎ib. ‎IX, ‎24b ‎top ‎וחבשו) ‎they ‎gave ‎him ‎in ‎charge ‎of ‎the ‎rod-bearer ‎(v. ‎זמורה), ‎and ‎he ‎tried ‎to ‎force ‎him ‎(into ‎submission). ‎Midd. ‎I ‎2 ‎במקלו ‎חובטו ‎he ‎punishes ‎him ‎with ‎his ‎cane. ‎Nif. ‎נחבט ‎to ‎be ‎knocked ‎upon; ‎to ‎strike ‎against. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎3, ‎v. ‎supra. ‎-- ‎Keth. ‎36b ‎וכ׳ ‎שנחבטת ‎מפני ‎because ‎the ‎blind ‎girl ‎may ‎have ‎struck ‎against ‎something ‎(and ‎fallen, ‎so ‎as ‎to ‎have ‎lost ‎her ‎virginity ‎by ‎the ‎shock). ‎Hull. ‎51b ‎וכ׳ ‎על ‎שנ׳ ‎עוף ‎a ‎bird ‎that ‎fell ‎with ‎force ‎upon ‎water. ‎- ‎Koh. ‎R. ‎to ‎VII, ‎8, ‎v. ‎infra. ‎Pi. ‎חיבט ‎to ‎press ‎down, ‎throw ‎down. ‎Keth. ‎l. ‎c. ‎חיבטה ‎שיראין ‎ע״ג ‎if ‎he ‎forced ‎her ‎down ‎on ‎(soft) ‎silk ‎garments. ‎Hithpa. ‎התחבט, ‎נתחבם ‎to ‎prostrate ‎one's ‎self ‎(in ‎prayer, ‎in ‎deep ‎commotion). ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎91 ‎מתהבט ‎היה ‎וכ׳ ‎רגליו ‎לפני ‎he ‎threw ‎himself ‎to ‎the ‎feet ‎of ‎every ‎one ‎&c. ‎(with ‎ref. ‎to ‎Gen. ‎XLII, ‎21). ‎Ib. ‎s. ‎70; ‎Num. ‎R. ‎s. ‎8, ‎end; ‎Yalk. ‎Gen. ‎123 ‎וכ׳ ‎שנתח׳ ‎דבר ‎a ‎thing ‎for ‎which ‎that ‎patriarch ‎(Jacob) ‎begged ‎in ‎prostration; ‎Koh. ‎R. ‎to ‎VII, ‎8 ‎שנחבט. ‎Deut. ‎R. ‎s. ‎2, ‎beg. ‎ומתח׳ ‎מתחנן ‎הוא ‎עכשיו ‎now ‎he ‎supplicates ‎and ‎prostrates ‎himself; ‎a. ‎fr.

‎, ‎ ‎ch. ‎same, ‎1) ‎to ‎knock; ‎to ‎strike, ‎punish. ‎Targ. ‎O. ‎Deut. ‎XXIV, ‎20. ‎Targ. ‎Jud. ‎VI, ‎11. ‎Targ. ‎Is. ‎XXXVIII, ‎27 ‎(Regia; ‎מחבטין ‎Pa.). ‎- ‎Targ. ‎Prov. ‎XXVIII, ‎3 ‎חביטא ‎מטתא ‎(not ‎תביטא) ‎a ‎prostrating ‎rain ‎(h. ‎text ‎סחף). ‎Y. ‎Sabb. ‎XVII, ‎16b ‎top ‎ביה ‎חביט ‎דו; ‎Y. ‎Bets. ‎I, ‎60c ‎חבט, ‎v. ‎זיירא. ‎-- ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎7, ‎a. ‎e. ‎חבטך ‎חבוט, ‎v. ‎חבטא. ‎B. ‎Bath. ‎58a ‎חבוטו ‎(not ‎חובטו), ‎v. ‎חביטא. ‎-- ‎2) ‎to ‎throw ‎down. ‎Y. ‎Snh. ‎VI, ‎23c ‎top ‎בחילא ‎תורא ‎חבטין ‎Ash. ‎to ‎Hull. ‎51a ‎(ed. ‎בחייליה) ‎threw ‎an ‎ox ‎down ‎with ‎force ‎(before ‎slaughtering). ‎-- ‎Part. ‎pass. ‎חביט, ‎f. ‎חביטא ‎prostrated. ‎Keth. ‎10a ‎ליה ‎ח׳ ‎מברכתא ‎is ‎Mabrakhta ‎(i. ‎e. ‎all ‎the ‎women ‎of ‎ill ‎repute ‎of ‎M.) ‎prostrated ‎before ‎him ‎(so ‎that ‎he ‎is ‎an ‎expert ‎in ‎such ‎matters)? ‎[Y. ‎Sabb. ‎VIII, ‎11b ‎bot. ‎בחביט, ‎v. ‎preced.] ‎Pa. ‎חביט ‎to ‎shake, ‎agitate. ‎Targ. ‎Y. ‎Num. ‎XXV, ‎8 ‎(ed. ‎Amst. ‎Pe.) ‎he ‎shook ‎(the ‎spear). ‎Targ. ‎Esth. ‎V ‎I, ‎I. ‎-- ‎Succ. ‎44b ‎וכ׳ ‎ולא ‎ח׳ ‎ח׳ ‎he ‎shook ‎it ‎repeatedly ‎but ‎said ‎no ‎benediction. ‎thpa. ‎איחבט ‎as ‎preced. ‎Nif. ‎Keth. ‎36b ‎חבוטי ‎נמי ‎כולהו ‎מיחבטי ‎all ‎girls ‎(even ‎if ‎not ‎blind) ‎may ‎receive ‎a ‎shock ‎by ‎falling.

‎ ‎c. ‎(חבט ‎1) ‎fastening; ‎סנדל ‎של ‎ח׳ ‎thongs ‎of ‎a ‎sandal ‎joined ‎in ‎a ‎knot ‎(v. ‎Sm. ‎Ant. ‎s. ‎v. ‎Sandalium). ‎Mikv. ‎X, ‎3. ‎- ‎Pl. ‎חבטין ‎(חובטין). ‎Y. ‎Yeb. ‎XII. ‎12d ‎top ‎והן ‎ען ‎של ‎חו׳ ‎שיהו ‎this ‎means ‎that ‎the ‎thongs ‎be ‎of ‎wood ‎(of ‎the ‎vegetable ‎kingdom; ‎oth. ‎vers. ‎מעמידין, ‎תרסיות). ‎Ib. ‎חבטיו ‎נפסקו ‎(omitted ‎Tosef. ‎Kel. ‎B. ‎Bath. ‎IV, ‎5, ‎a. ‎Sabb. ‎112a) ‎if ‎its ‎thongs ‎are ‎broken; ‎מח׳ ‎אחת ‎. ‎. ‎. ‎נפסקה ‎if ‎one ‎set ‎of ‎its ‎thongs ‎is ‎broken; ‎Y. ‎Sabb. ‎V, ‎8a ‎חבתיו ‎(corr. ‎acc.; ‎omitted ‎Tosef. ‎ib. ‎XII ‎(XIII), ‎14).

‎ ‎m. ‎(חבט, ‎v. ‎Nif.) ‎shock, ‎lesion ‎through ‎a ‎fad. ‎B. ‎Kam. ‎50b ‎לחבטו, ‎v. ‎הבל. ‎Ib. ‎וכ׳ ‎קרקע ‎חבטו ‎(not ‎חבטה ‎or ‎חבטא, ‎v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note ‎1; ‎Yalk. ‎Ex. ‎341) ‎as ‎to ‎the ‎shock ‎which ‎the ‎animal ‎suffered, ‎it ‎is ‎the ‎natural ‎ground ‎which ‎injured ‎it, ‎v. ‎קרקע.

‎ ‎ch. ‎same, ‎also ‎stroke, ‎blow. ‎Hull. ‎8a ‎קדים ‎ח׳ ‎וכ׳ ‎does ‎the ‎effect ‎of ‎the ‎blow ‎come ‎first ‎(anl ‎create ‎an ‎infiammation, ‎שחין), ‎and ‎the ‎effect ‎of ‎the ‎heat ‎follows ‎(creafing ‎a ‎burn, ‎מכוה) ‎&c. ‎-- ‎B. ‎Mets. ‎116b ‎נפל ‎בחבסא ‎אי ‎נפל ‎בה׳ ‎אי ‎whether ‎the ‎bmlding ‎fell ‎through ‎pressure ‎(in ‎which ‎case ‎the ‎lower ‎portion ‎of ‎the ‎materials ‎would ‎be ‎more ‎affected), ‎or ‎through ‎a ‎shock. ‎-- ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎7 ‎חבוט