Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/393

 ‎ugular ‎veins; ‎Tosef. ‎ib. ‎II, ‎1. ‎-- ‎Zeb. ‎25a ‎sq. ‎שיתן ‎צריך ‎וכ׳ ‎וו׳ ‎he ‎must ‎let ‎the ‎blood ‎of ‎the ‎jugular ‎veins ‎run ‎into ‎the ‎center ‎of ‎the ‎receiving ‎bowl. ‎Ber. ‎8b; ‎Snh. ‎96c ‎בוו׳ ‎הזהרו ‎be ‎careful ‎in ‎slaughtering ‎that ‎you ‎sever ‎the ‎vcins, ‎v. ‎supra; ‎a. ‎e.

‎ ‎m. ‎(חירוור=(אור ‎white ‎spots ‎( ~ ) ‎in ‎the ‎eye. ‎Tosef. ‎Bekh. ‎IV, ‎2; ‎3 ‎(ריר, ‎corr. ‎acc.); ‎; ‎(Bekh. ‎VI, ‎3, ‎Talm. ‎ed. ‎38b ‎חורוור ‎q. ‎v.).

‎ ‎f. ‎silk-strain. ‎- ‎Pl. ‎וורשכי. ‎Kidd. ‎13a. ‎B. ‎Mets. ‎51a ‎(Ms. ‎R. ‎1 ‎ריר׳). ‎[Koh. ‎Ar. ‎Compl. ‎s. ‎v. ‎refers ‎to ‎Pers. ‎ברשך ‎belt. ‎Oth. ‎interpret. ‎of ‎our ‎w.; ‎beads, ‎frontlet.]

‎ ‎m. ‎(ישט) ‎[something ‎stretched ‎and ‎narrow,] ‎) ‎gullet. ‎Hull. ‎III, ‎1 ‎הו׳ ‎נקובת ‎an ‎animal ‎whose ‎gullet ‎is ‎found ‎to ‎have ‎been ‎perforated. ‎-- ‎Nidd. ‎23b ‎נקוב ‎ושטו ‎if ‎the ‎infant's ‎gullet ‎is ‎perforated ‎(there ‎being ‎a ‎hole ‎in ‎the ‎throat); ‎אטום ‎ו׳ ‎if ‎its ‎gullet ‎is ‎closed; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Yalk. ‎Ps. ‎687 ‎(translating ‎מלקוחי, ‎Ps. ‎XXII, ‎16) ‎לוושטי; ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎l. ‎c. ‎לויסיטי ‎(corr. ‎acc.; ‎cmp. ‎Lat. ‎fauces) ‎to ‎my ‎throat. ‎- ‎2) ‎(cmp. ‎בלועה, ‎בליעי) ‎straits, ‎canal. ‎Ber. ‎8a ‎(RRashi; ‎loop-hole ‎for ‎the ‎rope), ‎v. ‎פיטורין ‎a. ‎ציפורין; ‎M. ‎Kat. ‎end; ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎4; ‎Tanh. ‎Mikk. ‎10; ‎ed. ‎Bub. ‎15; ‎Koh. ‎R. ‎to ‎VI, ‎6.

‎, ‎ ‎ch. ‎same, ‎gullet. ‎Y. ‎Snh. ‎IX, ‎27c ‎top. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎3; ‎Koh. ‎R. ‎to ‎VII, ‎19; ‎Yalk. ‎Koh. ‎976.

‎, ‎ ‎sc., ‎v. ‎ית. ‎m=ואת, ‎and ‎thou. ‎Y. ‎Snh. ‎XI, ‎30b ‎bot. ‎הכין ‎מר ‎ות ‎and ‎thou ‎(the ‎Biblical ‎text) ‎sayest ‎so ‎(that ‎he ‎died ‎in ‎the ‎same ‎year)? ‎Y. ‎Shebu. ‎I, ‎33b ‎top; ‎a. ‎e. ‎-- ‎Y. ‎Macc. ‎II, ‎end, ‎32c ‎אכן ‎ותמר ‎(=אמר ‎ואת).

‎ ‎f. ‎(v. ‎וו) ‎stork ‎(from ‎the ‎shape ‎of ‎its ‎beak ‎and ‎neck). ‎Targ. ‎Ps. ‎CIV, ‎17 ‎(ed. ‎Lag. ‎ותא, ‎Regia ‎ותיא). ‎Targ. ‎Y. ‎II ‎Deut. ‎XIV, ‎13 ‎(belonging ‎to ‎v. ‎18, ‎h. ‎text ‎חסידה, ‎v. ‎איבו).

‎, ‎, ‎, ‎v. ‎ותינ׳.

‎, ‎v. ‎ויתק.

‎, ‎v. ‎וותא.

‎=ואתיא, ‎v. ‎אתא.

‎, ‎v. ‎וותנא.

‎, ‎ ‎pr. ‎n. ‎ ‎Bithynia, ‎a ‎provlnce ‎in ‎the ‎N. ‎w. ‎of ‎Asia ‎Minor. ‎Targ. ‎Y. ‎Gen. ‎X, ‎2 ‎ייתינ׳, ‎ויתינ׳ ‎(read; ‎ווית׳; ‎h. ‎text ‎תבל); ‎Targ. ‎I ‎Chr. ‎I, ‎5 ‎(corr. ‎acc.). ‎-- ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎37, ‎beg. ‎(misplaced, ‎v. ‎אוסיא); ‎Y. ‎Meg. ‎I, ‎71b ‎bot. ‎(Yoma ‎10a ‎אונייקי ‎בית).

‎, ‎ ‎f. ‎(preced. ‎ ~ ) ‎Bithynian. ‎;. ‎Y. ‎Ab. ‎Zar. ‎II, ‎end, ‎42a ‎וו׳ ‎גבינה, ‎v. ‎אונייקי. ‎Ab. ‎Zar. ‎II, ‎5 ‎Y. ‎ed. ‎ותיר׳ ‎(corr. ‎acc.).

‎ ‎m. ‎(ותק, ‎cmp. ‎Arab. ‎vatik, ‎a. ‎b. ‎h. ‎עתזק) ‎endur- ‎(ug; ‎rrusty; ‎strong; ‎distinguished. ‎-- ‎ו׳ ‎תלמיד ‎a ‎faithful ‎student, ‎distinguished ‎scholar. ‎Y. ‎Ber. ‎II, ‎5c; ‎Cant. ‎R. ‎to ‎VI, ‎2; ‎a. ‎r. ‎- ‎Sabb. ‎105a ‎באומות ‎נתתיך ‎ו׳ ‎(omitted ‎in ‎Ms. ‎M., ‎a. ‎Yalk. ‎Gen. ‎81) ‎Imade ‎thee ‎distinguished ‎among ‎the ‎nations. ‎-- ‎Pl. ‎ותיקים, ‎ותיקין. ‎Sifre ‎Num. ‎92; ‎ib. ‎Deut. ‎13 ‎v. ‎כסף. ‎--Tosef. ‎Hor. ‎I, ‎1. ‎Y. ‎Snh. ‎X, ‎29a. ‎-- ‎Esp. ‎Vathikin ‎(Ancients), ‎the ‎conscientiously ‎pious ‎men ‎of ‎former ‎days. ‎Ber. ‎9b ‎וכ׳ ‎עם ‎אותה ‎גומרין ‎היו ‎ו׳ ‎(Tosef. ‎ib. ‎I, ‎2 ‎מצותה ‎וכ׳ ‎עם, ‎v. ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎note ‎60) ‎the ‎V. ‎used ‎to ‎finish ‎the ‎reading ‎of ‎the ‎Sh'mah ‎&c.; ‎ib. ‎25b; ‎26a; ‎Y. ‎ib. ‎I, ‎3a ‎bot. ‎הוו׳. ‎- ‎R. ‎Hash. ‎2b. ‎[ותיקיין, ‎Gitt. ‎70a, ‎v. ‎ויתק.]

‎ ‎m. ‎(v. ‎preced.) ‎name ‎of ‎a ‎certain ‎pastry, ‎tart. ‎Pes. ‎39b.

‎, ‎v. ‎ותינייקי.

‎, ‎v. ‎ות.

‎ ‎m. ‎(יתן, ‎cmp. ‎איתן) ‎sinew, ‎vein ‎(h. ‎גיד). ‎- ‎Pl. ‎וותניא. ‎Targ. ‎Job ‎XL, ‎17 ‎(ed. ‎Lag. ‎וותינ, ‎Var. ‎ווי׳, ‎ויי׳)..

‎, ‎v. ‎ותיניא.

‎, ‎Pa. ‎ותק ‎(privative ‎verb, ‎v. ‎ותיק; ‎cmp. ‎עתק ‎Targ. ‎Lam. ‎III, ‎4) ‎to ‎unnerve ‎(v. ‎ויתק); ‎to ‎break, ‎shatter. ‎Targ. ‎I ‎Kings ‎XIX, ‎11 ‎מוותק ‎Ar. ‎Ms. ‎quoted ‎in ‎Buxt. ‎s. ‎v. ‎(ed. ‎מפרקין).

‎, ‎ ‎(v. ‎יתר) ‎to ‎be ‎plentiful. ‎Y. ‎Succ. ‎V, ‎55c ‎(ref. ‎to ‎Jer. ‎II, ‎13) ‎לאלף ‎וותר ‎הא ‎(not ‎וותרה) ‎were ‎they ‎not ‎numerous ‎up ‎to ‎a ‎thousand?; ‎Cant. ‎R. ‎to ‎I, ‎6 ‎הא ‎למאד ‎וותרו ‎(read; ‎למאה). ‎Pi. ‎ויתר ‎1) ‎to ‎do ‎more ‎than ‎justice ‎requires, ‎to ‎be ‎liberal; ‎to ‎forego ‎one's ‎rights. ‎Y. ‎Ned. ‎I, ‎beg. ‎39a ‎if ‎they ‎had ‎agreed ‎לוותר ‎מנת ‎על ‎to ‎yield ‎their ‎rights ‎(to ‎allow ‎each ‎other ‎the ‎use ‎of ‎the ‎entire ‎court). ‎B. ‎Bath. ‎126a ‎ו׳ ‎. ‎. ‎. ‎. ‎בכור ‎if ‎a ‎first-born ‎accepted ‎an ‎equal ‎share ‎(of ‎a ‎field) ‎with ‎his ‎brothers, ‎he ‎has ‎renounced ‎his ‎privi- ‎lege; ‎Y. ‎Keth. ‎IV, ‎end, ‎29b ‎וייתר ‎חזקה ‎(readn ‎וויתר). ‎Ib. ‎ויתירה ‎(=ויתרה). ‎B. ‎Kam. ‎9a ‎ו׳ ‎he ‎has ‎renounced ‎his ‎rights ‎(cannot ‎resort ‎to ‎his ‎co-heirs ‎for ‎redress). ‎Ruth ‎R. ‎to ‎I, ‎8 ‎וכ׳ ‎לה ‎שויתרו ‎they ‎relinquished ‎their ‎claim ‎on ‎her ‎&c.; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎2) ‎to ‎be ‎indullgcnt, ‎forgive. ‎Y. ‎Hag. ‎I, ‎76c ‎וכ׳ ‎על ‎הקב״ה ‎ו׳ ‎the ‎Lord ‎overlooked ‎Israel's ‎idolatry, ‎but ‎did ‎not ‎&c.; ‎Lam. ‎R. ‎introd. ‎(R. ‎Abba ‎2). ‎Y. ‎Sot. ‎V, ‎end. ‎20d ‎קללתו ‎על ‎מוותר ‎שהיה ‎he ‎pardoned ‎those ‎who ‎cursed ‎him. ‎Deut. ‎R. ‎s. ‎9 ‎וכ׳ ‎יום ‎עוד ‎לו ‎נוותר ‎(not ‎עד) ‎let ‎us ‎give ‎him ‎a ‎respite ‎of ‎one ‎day ‎or ‎two. ‎-- ‎Num. ‎R. ‎s. ‎21 ‎התורה ‎על ‎מוותר ‎אדם ‎יהא ‎לא ‎man ‎must ‎not ‎be ‎more ‎liberal ‎than ‎the ‎Law; ‎a. ‎fr. ‎--- ‎Snh. ‎XI, ‎5 ‎(89a) ‎נביא ‎דברי ‎על ‎המוו׳ ‎he ‎who ‎disobeys ‎a ‎prophet ‎from ‎mere ‎soft-heartedness ‎(v. ‎I ‎Kings ‎XX, ‎35, ‎sq.). ‎- ‎3) ‎to ‎give ‎ad- ‎ditional ‎space ‎to ‎a ‎plant ‎by ‎removing ‎surrounding ‎plants, ‎to ‎make ‎open ‎space. ‎Y. ‎Shebl. ‎II, ‎33d ‎top ‎בגפנים ‎מוותרין ‎you ‎may ‎clear ‎(in ‎the ‎Sabbatical ‎year) ‎between ‎the ‎grape ‎vines; ‎ib. ‎וכ׳ ‎לוותר ‎שנחגו ‎מקום ‎where ‎it ‎is ‎customary ‎o ‎clear ‎before ‎the ‎festive ‎month; ‎Tosef. ‎ib. ‎I, ‎7 ‎מותרין; ‎ib. ‎להתיר ‎ed. ‎Zuck. ‎(read; ‎לוותיר). ‎Nif. ‎הוותר ‎(v. ‎נתר) ‎1) ‎to ‎be ‎let ‎loose, ‎set ‎free. ‎Midr. ‎Ptirath ‎Mosheh ‎אוותר ‎(lellinek ‎Beth-hamidrash ‎, ‎125; ‎v. ‎Lattes ‎Saggio ‎107). ‎-- ‎2) ‎to ‎be ‎outlawed, ‎v. ‎infra.