Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/226

 ‎טלית ‎the ‎duty ‎resting ‎on ‎the ‎garment ‎(whether ‎or ‎not ‎you ‎wear ‎it). ‎-- ‎גברא ‎ההוא ‎a ‎certain ‎man. ‎B. ‎Mets. ‎l. ‎c.; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎[Frequ. ‎גברא ‎האי, ‎or ‎ההוא, ‎euphem. ‎for ‎, ‎or ‎thou; ‎v. ‎ההוא.] ‎-- ‎Bekh. ‎36a ‎גברא ‎בלא ‎(Rashi ‎גברי) ‎without ‎nam- ‎ing ‎an ‎authority. ‎-- ‎Pl. ‎גברין, ‎גברייא, ‎נברי. ‎Targ. ‎O. ‎Deut. ‎I, ‎13; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-- ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎23 ‎מילייא ‎בכל ‎גב׳ ‎יהוון ‎(Cant. ‎R. ‎to ‎II, ‎2 ‎גוברין) ‎they ‎shall ‎be ‎strong ‎(trained) ‎in ‎all ‎things. ‎B. ‎Kam. ‎92b ‎(prov.) ‎וכ׳ ‎לג׳ ‎זוטרי ‎הוינן ‎כד ‎when ‎we ‎were ‎youuil ‎, ‎we ‎were ‎esteemel ‎as ‎men, ‎now ‎that ‎we ‎are ‎old ‎&c.; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-- ‎Keth. ‎6a ‎ג׳ ‎בלא, ‎v. ‎supra. ‎Ib. ‎53b ‎זרם ‎שק ‎דגברי ‎סימן ‎the ‎mnemonical ‎sign ‎for ‎the ‎author- ‎ities ‎quoted ‎is ‎&c. ‎(ששת, ‎לקיש, ‎אלעזר, ‎רבא, ‎פפא). ‎- ‎Fem. ‎גברתא, ‎only ‎assumed ‎for ‎argument, ‎v. ‎אנתרופי. ‎V. ‎also ‎גוברא.

‎, ‎v. ‎גיברא.

‎, ‎v. ‎גיבר.

‎, ‎v. ‎גבורתא.

‎ ‎pr. ‎n. ‎(b. ‎h.) ‎Gabriel, ‎name ‎of ‎an ‎angel ‎(Divine ‎Strength). ‎Dan. ‎VIII, ‎16; ‎a. ‎e. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎1, ‎beg. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎1. ‎Y. ‎Ber. ‎I, ‎13a ‎bot. ‎וכ׳ ‎לג׳ ‎לא ‎יצווח ‎לא ‎man ‎in ‎distress ‎must ‎not ‎invoke ‎Gabriel ‎&c,; ‎a. ‎v. ‎fr.

‎ ‎f. ‎(denom. ‎of ‎גבר) ‎cock-like. ‎Sabb. ‎67b ‎kill ‎this ‎hen ‎ג׳ ‎שקרתה ‎for ‎she ‎crowed ‎like ‎a ‎coclk ‎(a ‎super- ‎stitious ‎practice); ‎(Tosef. ‎ib. ‎VI ‎(VII), ‎5 ‎כזכר ‎שקראה).

‎ ‎f. ‎(b. ‎h.)=גבירה. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎51 ‎גברתה ‎בן ‎her ‎mistress' ‎son. ‎Ib. ‎s. ‎45 ‎גברתי ‎(גביר) ‎my ‎mistress; ‎a. ‎e.

‎, ‎v. ‎גבר ‎II.

‎ ‎m. ‎(denom. ‎of ‎גבורה) ‎brave, ‎hero. ‎Sifre ‎Deut. ‎305; ‎Yalk. ‎ib. ‎941 ‎שכמותך) ‎ג׳ ‎a ‎hero ‎(who ‎is) ‎like ‎thyself.

‎ ‎f. ‎(v. ‎preced.) ‎powerful, ‎overwhelming. ‎Num. ‎R. ‎s. ‎7 ‎(ref. ‎to ‎אנוש ‎Is. ‎XVII, ‎11, ‎v. ‎גבר) ‎leprosy ‎is ‎called ‎a ‎strong ‎disease ‎ג׳ ‎מכה ‎שהיא ‎מפני ‎(not ‎הג׳) ‎because ‎it ‎is ‎an ‎overpowering ‎afliction; ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎18 ‎ומתשת ‎ג׳ ‎מכה ‎an ‎overpowering ‎and ‎weakening ‎&c.

‎ ‎to ‎be ‎high, ‎piled ‎up; ‎denom. ‎גבוש. ‎Pi. ‎גבש ‎to ‎filll ‎with ‎piles ‎of ‎stones. ‎Tosef. ‎Oh. ‎XVII, ‎9 ‎בגבושים ‎שגבשו ‎which ‎he ‎filled ‎up ‎&c.; ‎(Oh. ‎XVIII, ‎5 ‎באבנים ‎רצף).

‎ ‎ch. ‎same; ‎to ‎heap ‎up. ‎Targ. ‎Prov. ‎VI, ‎8 ‎ed. ‎(Ms. ‎גדש׳).

‎, ‎v. ‎גבשושיתא.

‎ ‎f. ‎(גבש) ‎heap ‎of ‎stones, ‎pile, ‎mound. ‎Sabb. ‎73b. ‎Ib. ‎152a ‎(ref. ‎to ‎Koh. ‎XII, ‎5 ‎ייראו ‎מגבוה) ‎שאפי׳ ‎וכ׳ ‎קטנה ‎ג׳ ‎even ‎a ‎small ‎mound ‎appears ‎to ‎him ‎(the ‎aged ‎man) ‎like ‎the ‎highest ‎mountains. ‎Y. ‎Erub. ‎II, ‎20a, ‎opp. ‎חרין. ‎-- ‎Pl. ‎גבשושיות. ‎Y. ‎Sot. ‎VII, ‎21c ‎וכ׳ ‎ג׳ ‎שתי ‎(not ‎שית ‎. ‎. ‎. ‎.) ‎they ‎put ‎up ‎two ‎mounds ‎and ‎named ‎them ‎Mount ‎Gerizim ‎&c.

‎ ‎ch. ‎same. ‎Targ. ‎Koh. ‎XII, ‎5. ‎-Targ. ‎Cant. ‎IV, ‎1, ‎v. ‎גלשושיתא. ‎- ‎Pl. ‎גבשושין ‎m. ‎(r. ‎גבשושא). ‎Y. ‎Snh. ‎VII, ‎25d ‎ג׳ ‎עבדין ‎מינוקיא ‎(Jewish) ‎children ‎(in ‎Rome) ‎made ‎little ‎piles ‎&c.

‎ ‎pr. ‎n. ‎pl. ‎Gabbath, ‎later ‎name ‎for ‎Biblical ‎Gibbethon, ‎in ‎the ‎territory ‎of ‎Dan. ‎[Cmp. ‎as ‎to ‎change ‎of ‎Biblical ‎names ‎Y. ‎Meg. ‎I, ‎70a ‎bot.] ‎Y. ‎Taan. ‎IV, ‎69b; ‎Ruth ‎R. ‎introd.; ‎Cant. ‎R. ‎to ‎I, ‎16 ‎וכ׳ ‎אנטיפרס ‎ועד ‎מג׳ ‎between ‎G. ‎and ‎Antipatris ‎there ‎were ‎sixty ‎myriads ‎of ‎townships; ‎Y. ‎Meg. ‎l. ‎c. ‎מגבות; ‎Lam. ‎R. ‎to ‎II, ‎2 ‎מגיבתון.

‎, ‎v. ‎גובתא ‎I.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.) ‎1) ‎roof. ‎Midd. ‎V. ‎3. ‎Pes. ‎13b, ‎v. ‎איסטבא; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-- ‎Yoma ‎47a ‎לגג ‎עלה ‎excelled ‎all, ‎v. ‎זרד. ‎-- ‎2) ‎in ‎gen. ‎upper ‎portion, ‎top, ‎apex. ‎Y. ‎Yeb. ‎VIII, ‎9a ‎של ‎גגה ‎דוב ‎עטרה ‎the ‎largest ‎portion ‎of ‎the ‎top ‎of ‎the ‎membral ‎corona, ‎contrad. ‎to ‎גובהה ‎רוב, ‎v. ‎גובה; ‎Y. ‎Sabb. ‎XIX, ‎end, ‎17b ‎עטרה ‎גוב׳ ‎דוב ‎(corr. ‎acc.). ‎-- ‎Hull. ‎67b ‎תמרה ‎ג׳ ‎the ‎outer ‎covering ‎of ‎a ‎date. ‎-- ‎Pl. ‎גגות. ‎Erub. ‎IX, ‎1; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎Men. ‎X, ‎2 ‎(64b), ‎v. ‎צריפין.

‎, ‎v. ‎גיגית.

‎ ‎or ‎ ‎m. ‎pl. ‎(=גמגמי, ‎r. ‎זגמא) ‎stone-like ‎peas. ‎Hor. ‎13a ‎Ar. ‎(Var. ‎Ar. ‎a. ‎ed. ‎גלימי).

‎, ‎v. ‎גדד ‎a. ‎נגד.

‎ ‎pr. ‎n. ‎m. ‎Gad ‎1) ‎son ‎of ‎Jacob. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎7I; ‎a. ‎fr. ‎גד־ ‎בני ‎תנאי, ‎v. ‎תנאי. ‎-- ‎2) ‎the ‎prophet ‎in ‎the ‎days ‎of ‎David. ‎B. ‎Bath. ‎15a ‎וכ׳ ‎החוזה ‎ג׳ ‎דאסקיה ‎Gad, ‎the ‎seer, ‎and ‎Nathan, ‎the ‎prophet, ‎continued ‎the ‎Book ‎of ‎Samuel ‎(from ‎XXVIII, ‎3; ‎Ms. ‎O. ‎וסיימוה ‎. ‎. ‎. ‎. ‎ג׳ ‎דאתא).

‎, ‎ ‎m. ‎(גדד, ‎cmp. ‎חד) ‎[cutting,] ‎bitter, ‎acrid. ‎Ex. ‎R. ‎s. ‎5 ‎(ref. ‎to ‎Num. ‎XI, ‎7) ‎וגד ‎מר ‎bitter ‎and ‎acrid. ‎Targ. ‎B'shall., ‎ed. ‎Bub. ‎21 ‎ולענה ‎גד ‎(read ‎כלענה; ‎Yalk. ‎Ex. ‎258 ‎כלע׳ ‎מר). ‎- ‎Pl. ‎גדים, ‎גדין, ‎גדדין. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎71 ‎(play ‎on ‎Gaddi, ‎Num. ‎XIII, ‎11) ‎[read ‎] ‎ומררין ‎נדדין ‎acrid ‎and ‎bitter ‎(people); ‎Yalk. ‎Gen. ‎126 ‎מררין ‎כגידין, ‎v. ‎גידא ‎I; ‎Yalk. ‎Ezra ‎1067 ‎גדי ‎בר ‎(corr. ‎acc.). ‎[גדין, ‎Targ. ‎Y. ‎Num. ‎XXII, ‎7 ‎Ar. ‎s. ‎v. ‎גדין, ‎read ‎אגרין.]

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎cmp. ‎כד ‎II) ‎a ‎rounded-off ‎seed ‎grain, ‎coriander, ‎(in ‎Talm. ‎a. ‎Midr.) ‎linseed. ‎Yoma ‎75a ‎(ref. ‎to ‎Ex. ‎XVI, ‎7) ‎וכ׳ ‎כגידא ‎עגול ‎the ‎manna ‎resembled ‎a ‎grain ‎by ‎its ‎rounded ‎shape, ‎and ‎a ‎pearl ‎by ‎its ‎white ‎color; ‎even ‎so ‎it ‎has ‎been ‎taught ‎וכ׳ ‎לזרע ‎שדומה ‎גד ‎the ‎word ‎gad ‎(grain) ‎is ‎used, ‎because ‎the ‎manna ‎resembled ‎linseed; ‎Yalk. ‎Ex. ‎261; ‎Num. ‎734. ‎Mekh. ‎B'shall., ‎Vayassa, ‎5 ‎(ref. ‎to ‎Ex. ‎l. ‎c.) ‎דומה ‎מי ‎של ‎יודע ‎איני ‎I ‎do ‎not ‎know ‎to ‎which ‎the ‎comparison ‎refers ‎(to ‎shape ‎or ‎to ‎color); ‎דומה ‎. ‎.. ‎וכ׳ ‎לזרע ‎it ‎resembles ‎(in ‎form) ‎linseed; ‎but ‎you ‎might ‎think ‎&c., ‎לבן ‎תל ‎therefore ‎white' ‎is ‎added.

‎, ‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎גדד, ‎cmp. ‎גזר) ‎1) ‎decree, ‎fate, ‎esp. ‎Gad(Portune), ‎a ‎god ‎worshipped ‎by ‎the ‎Babylonians ‎and ‎the ‎Jewish ‎exiles. ‎Snh. ‎63b ‎כתיב ‎מיכתב ‎נמי ‎ג׳ ‎Gad ‎is ‎also ‎one ‎of ‎the ‎names ‎of ‎idols ‎mentioned ‎in ‎the. ‎Bible.