Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/219

 ‎come ‎(through ‎his ‎good ‎deeds). ‎Cant. ‎R. ‎to ‎II, ‎2 ‎בגאולת ‎מחר ‎of ‎to-morrow's ‎redemption, ‎i. ‎e. ‎Messianic ‎days. ‎-- ‎Kidd. ‎15b ‎עצמו ‎גאולת ‎redemption ‎from ‎service ‎by ‎him- ‎selt, ‎קרובים ‎ג׳ ‎by ‎relatives, ‎אחרים ‎ג׳ ‎by ‎strangers ‎(Lev. ‎XXV, ‎47 ‎sq.). ‎Pes. ‎118a ‎הג׳ ‎מן ‎than ‎delivery ‎(from ‎evil); ‎a. ‎fr. ‎[Lev. ‎R. ‎s. ‎32, ‎end; ‎Koh. ‎R. ‎to ‎IV, ‎1, ‎read ‎גואלה, ‎v. ‎גואל.l-- ‎Pl. ‎גאולות. ‎V. ‎Peah ‎VII, ‎20b ‎bot. ‎ג׳ ‎שתי ‎two ‎redemptions ‎(of ‎fruits). ‎-- ‎2) ‎G'ullah, ‎a) ‎that ‎section ‎of ‎the ‎prayers ‎between ‎the ‎Sh'ma ‎(שמע) ‎and ‎the ‎T'fllah ‎(תפלה), ‎so ‎called ‎from ‎its ‎contents. ‎Ber. ‎9b ‎לתפלה ‎ג׳ ‎סמך ‎he ‎recited ‎the ‎T'fillah ‎immediately ‎after ‎closing ‎the ‎G'ullah ‎(with ‎the ‎benediction ‎ישראל ‎גאל). ‎Ib. ‎4b; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎b) ‎the ‎seventh ‎benediction ‎of ‎the ‎T'fillah ‎prayer ‎for ‎redemption. ‎Meg. ‎17b.

‎ ‎ch. ‎same, ‎redemption. ‎Targ. ‎Y. ‎Num. ‎XXV, ‎12.

‎ ‎m. ‎(b. ‎h.; ‎גאי) ‎majesty, ‎pride. ‎Sifra ‎B'huck. ‎Par. ‎2, ‎ch. ‎V; ‎v. ‎גאה. ‎[In ‎the ‎post-Talmudic ‎period ‎Gaon ‎(excellency) ‎was ‎the ‎title ‎of ‎the ‎chiefs ‎of ‎the ‎Babylonian ‎academies. ‎-- ‎Pl. ‎גאוגים. ‎-- ‎גאונות ‎Gaonate.]

‎, ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎94, ‎v. ‎אגוסטיאני.

‎, ‎ ‎f. ‎(גאי) ‎1) ‎haughtiness. ‎Targ. ‎Prov. ‎VIII, ‎13 ‎(Ms. ‎גיאיותא). ‎-- ‎2) ‎loftiness. ‎Targ. ‎O. ‎Ex. ‎XV, ‎1; ‎21 ‎Var., ‎v. ‎גיותא.

‎, ‎ ‎v. ‎גות׳.

‎, ‎ ‎(b. ‎h.; ‎גא, ‎גו, ‎גה ‎to ‎rise; ‎to ‎be ‎arched, ‎caved) ‎to ‎rise, ‎swell; ‎trnsf. ‎to ‎be ‎elated, ‎proud; ‎to ‎be ‎e- ‎alted, ‎majestic. ‎Mekh. ‎B'shall., ‎Shirah ‎2, ‎v. ‎infra. ‎[Tosef. ‎M. ‎Kat. ‎I, ‎7 ‎גואה, ‎v. ‎גהה.] ‎Pi. ‎גאה, ‎גיאה ‎to ‎exalt. ‎Mekh. ‎l. ‎c. ‎וגאתיו ‎גאני ‎He ‎(the ‎Lord) ‎exalted ‎me, ‎and ‎I ‎exalt ‎him; ‎Tanh. ‎ib. ‎12 ‎גאוני ‎וגאיתיו; ‎Yalk. ‎Ex. ‎242 ‎וגואותיו ‎(corr. ‎acc.). ‎Y. ‎Taan. ‎III, ‎67a ‎top ‎(ref. ‎to ‎Job ‎XXIII, ‎29) ‎. ‎. ‎. ‎. ‎להשפילן ‎אמרתי ‎אני ‎לגאותן ‎I ‎(the ‎Lord) ‎decreed ‎to ‎humble ‎them ‎(by ‎dearth), ‎and ‎thou ‎-- ‎to ‎raise ‎them ‎(Bab. ‎ib. ‎23a ‎הגבהתו). ‎Hithpa. ‎התגאה, ‎Nithpa. ‎נתגאה ‎to ‎show ‎one's ‎self ‎glorious, ‎exalt ‎one's ‎self, ‎be ‎exalted; ‎(in ‎an ‎evil ‎sense) ‎to ‎be ‎proud, ‎boast, ‎to ‎lord ‎it. ‎Mekh. ‎l. ‎c. ‎(ref. ‎to ‎Ex. ‎XV. ‎1) ‎להתגאות ‎ועתיד ‎גאה ‎He ‎was ‎glorious ‎and ‎will ‎be ‎&c. ‎Ib. ‎המתגאים ‎כל ‎על ‎הוא ‎מתגאה ‎He ‎exalts ‎himself ‎above ‎all ‎those ‎who ‎are ‎boastful, ‎וכ׳ ‎לפניו ‎מתג׳ ‎שאו״ה ‎שבמה ‎for ‎that ‎with ‎which ‎the ‎nations ‎boast ‎themselves, ‎becomes ‎the ‎means ‎of ‎their ‎punishment; ‎Tanh. ‎l. ‎c. ‎-- ‎Hag. ‎13b, ‎v. ‎גאה. ‎Ib. ‎5b ‎וכ׳ ‎המתג׳ ‎פרנס ‎an ‎officer ‎who ‎lords ‎it ‎over ‎the ‎com- ‎munity. ‎B. ‎Bath. ‎98a ‎וכ׳ ‎בטלית ‎המתג׳ ‎who ‎parades ‎the ‎scholar's ‎cloak. ‎Tosef. ‎Sot. ‎III, ‎10 ‎sq. ‎וכ׳ ‎אלא ‎נתגאו ‎לא ‎became ‎haughty ‎only ‎in ‎consequence ‎of ‎the ‎bounties ‎&c.; ‎Snh. ‎109a. ‎Ber. ‎10b ‎זה ‎ונתג׳ ‎ושתה ‎שאכל ‎לאחר ‎Ms. ‎M. ‎(ed. ‎שנתג׳ ‎לאחר; ‎Yalk. ‎Kings ‎ונתג׳ ‎זה ‎. ‎. ‎. ‎. ‎.; ‎Lev. ‎616 ‎שגאה ‎לאחר) ‎after ‎this ‎man ‎has ‎eaten ‎and ‎drunk ‎and ‎become ‎haughty, ‎v. ‎גאים. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎10 ‎עליו ‎לבו ‎נתג׳ ‎(Ex. ‎R. ‎s. ‎37 ‎דעתו ‎זחה) ‎became ‎overbearing.

‎, ‎ ‎ch. ‎same; ‎to ‎rise, ‎grow ‎&c. ‎Targ. ‎I ‎Sam. ‎II, ‎5 ‎גאן ‎(some ‎ed. ‎גען). ‎Ithpa. ‎איתגאי, ‎איתגאי ‎1) ‎to ‎grow ‎high. ‎Targ. ‎Job ‎VIII, ‎11 ‎(h. ‎text ‎יגאה). ‎-- ‎2) ‎to ‎be ‎exalted; ‎to ‎be ‎proud. ‎Targ. ‎Es. ‎XV, ‎1; ‎21. ‎Targ. ‎Y. ‎II ‎Gen. ‎XXXIV, ‎31 ‎(I ‎מלגלג); ‎a. ‎e.

‎ ‎pl. ‎of. ‎גיא.

‎, ‎v. ‎גוז.

‎, ‎v. ‎גום ‎a. ‎גמם.

‎ ‎m. ‎pl. ‎(abstract ‎noun, ‎v. ‎גאה; ‎cmp. ‎חיים) ‎loft- ‎iness, ‎excellence; ‎(in ‎a ‎bad ‎sense) ‎haughtiness. ‎Hull. ‎92a ‎(play ‎on ‎שריגים, ‎Gen. ‎XL, ‎10) ‎וכ׳ ‎בכל ‎ג׳ ‎שרי ‎שלשה ‎the ‎three ‎princes ‎of ‎excellence ‎(influential ‎patrons ‎of ‎Israel) ‎in ‎every ‎generation ‎(in ‎Palestine ‎under ‎the ‎Roman, ‎in ‎Babylon ‎under ‎the ‎Parthian ‎government). ‎-- ‎Ber. ‎10b; ‎Yalk. ‎Lev. ‎616 ‎(ref. ‎to ‎I ‎Kings ‎XIV, ‎9) ‎גאיך ‎אלא ‎גוך ‎א״ת ‎read ‎not ‎gavvekha ‎(thy ‎body), ‎but ‎geekha, ‎thy ‎swelling ‎or ‎pride ‎(applied ‎to ‎taking ‎a ‎meal ‎before ‎prayer), ‎v. ‎גאה.

‎ ‎(b. ‎h.) ‎[to ‎cover, ‎cmp. ‎Job ‎III. ‎4;] ‎to ‎ransom, ‎redeem, ‎protect. ‎Pes. ‎X, ‎6 ‎וכ׳ ‎וג׳ ‎גאלנו ‎has ‎protected ‎us ‎and ‎redeemed ‎our ‎ancestors. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎78, ‎beg.; ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XXV, ‎beg.; ‎Lam. ‎R. ‎to ‎III, ‎23 ‎אמונתד ‎לגאלנו ‎רבה ‎thy ‎faith ‎is ‎great ‎enough ‎to ‎redeem ‎us. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎44. ‎-- ‎Kidd. ‎20b ‎לחצאין ‎וגואל ‎וגואל ‎לוה ‎he ‎may ‎borrow ‎money ‎and ‎redeem ‎his ‎property ‎(from ‎the ‎sanctuary), ‎and ‎may ‎redeem ‎in ‎instalments. ‎Midr. ‎Till. ‎to ‎Ps. ‎XXXI, ‎beg. ‎אותנו ‎גאל ‎redeem ‎us; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎V. ‎גואל. ‎Nif. ‎נגאל ‎to ‎be ‎redeemed. ‎Ber. ‎9a ‎וכ׳ ‎ישראל ‎כשנגאלו ‎when ‎the ‎Israelites ‎were ‎redeemed ‎from ‎Egypt. ‎Kidd. ‎15b ‎(ref. ‎to ‎Lev. ‎XXV, ‎54) ‎וכ׳ ‎נ׳ ‎הוא ‎באלה ‎through ‎those ‎(his ‎relations) ‎he ‎may ‎be ‎redeemed, ‎but ‎he ‎is ‎not ‎freed ‎after ‎six ‎years ‎of ‎service ‎(Ex. ‎XXI. ‎2). ‎Ib. ‎20b ‎when ‎the ‎jubilee ‎year ‎arrives ‎נגאלה ‎ולא ‎and ‎it ‎(the ‎field) ‎has ‎not ‎been ‎redeemed. ‎Ib. ‎מיד ‎ליגאל ‎כחו ‎יפה ‎it ‎has ‎the ‎privilege ‎of ‎immediate ‎redemption. ‎Sabb. ‎118b ‎נגאלין ‎מיד ‎they ‎would ‎be ‎released ‎(from ‎captivity) ‎at ‎once. ‎Y. ‎Taan. ‎II, ‎65d ‎top ‎וכ׳ ‎להיגאל ‎וסופן ‎and ‎they ‎will ‎be ‎released ‎&c.; ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎56 ‎ליגאל; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎[In ‎b. ‎h. ‎ג׳ ‎also: ‎to ‎cover ‎(with ‎blood), ‎stain, ‎make ‎repulsive.]. ‎V. ‎געל.

‎ ‎ch. ‎same. ‎-- ‎Part. ‎גאל, ‎גאיל. ‎Targ. ‎O. ‎Num. ‎XXXV, ‎12; ‎19; ‎21, ‎a. ‎e. ‎דמא ‎ג׳, ‎v. ‎גואל.

‎, ‎Y. ‎Hall. ‎I, ‎57d ‎ג׳ ‎מלי, ‎v. ‎מליגאלח.

‎, ‎v. ‎גלי.

‎, ‎v. ‎גואלקא.

‎, ‎v. ‎גם ‎II.

‎ ‎= ‎גמא ‎to ‎swallow. ‎Pa. ‎גאם ‎to ‎make ‎swallow. ‎Hull. ‎111a ‎לשבא ‎גאמו ‎make ‎(the ‎son ‎of) ‎Sh'ba ‎swallow ‎it ‎(Rashi). ‎[Ar. ‎reads ‎גמו ‎(contr. ‎Pa. ‎of ‎געם ‎or ‎גאם, ‎cmp. ‎Syriac ‎געם ‎P. ‎Sm. ‎761 ‎sq.) ‎it ‎made ‎(the ‎son ‎of) ‎Sh. ‎feel ‎nauseous ‎(which ‎was ‎his ‎reason ‎for ‎not ‎eating ‎it.]