Page:A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, Volume 1 (1903).djvu/115

 ‎ ‎(b. ‎h.; ‎sec. ‎r. ‎of ‎סור) ‎to ‎surround, ‎enclose ‎(v. ‎Schr. ‎KA ‎Gloss. ‎II, ‎s. ‎v.)-- ‎whence ‎1) ‎to ‎chain, ‎mprison; ‎to ‎sentence ‎to ‎prison. ‎Ber. ‎28b, ‎v. ‎איסור. ‎-- ‎2) ‎to ‎harness, ‎put ‎the ‎horses ‎to. ‎Mekh. ‎B'shall. ‎1. ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎55, ‎v. ‎אסרה. ‎-- ‎3) ‎to ‎bind, ‎obligate. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎23 ‎וכ׳ ‎שא׳ ‎אילולי ‎had ‎not ‎the ‎Lord ‎bound ‎himself ‎by ‎an ‎oath; ‎a. ‎e. ‎--44) ‎to ‎in- ‎terdict, ‎to ‎declare ‎a ‎thing ‎forbidden ‎according ‎to ‎ritual ‎law, ‎opp. ‎התיר ‎to ‎loosen ‎the ‎tie, ‎to ‎allow. ‎Hag. ‎3b ‎הללו ‎מתירין ‎והללו ‎אוסרין ‎the ‎ones ‎declare ‎forbidden ‎what ‎the ‎others ‎allow. ‎Lev. ‎R. ‎s. ‎22 ‎לך ‎התרתי ‎לך ‎שאסרתי ‎מה ‎of ‎whatever ‎Ihave ‎forbidden ‎thee ‎(as ‎a ‎class) ‎I ‎have ‎allow- ‎ed ‎thee ‎(a ‎specimen). ‎Erub. ‎VIII, ‎4 ‎עליו ‎אוסר ‎he ‎(by ‎residing ‎there) ‎restricts ‎the ‎other ‎(debarring ‎him ‎from ‎carrying ‎things ‎around ‎on ‎the ‎Sabbath). ‎-- ‎Part. ‎pass. ‎אסור, ‎. ‎אסורה ‎(itt ‎is) ‎forbidden. ‎Ber. ‎35a ‎וכ׳ ‎ש׳ ‎לאדם ‎לו ‎א׳ ‎one ‎must ‎not ‎&c.; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎-- ‎Pl. ‎אסורים, ‎אסורין; ‎f. ‎אסורות. ‎Ter. ‎X, ‎12; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎v. ‎אסור. ‎Nif. ‎נאסר ‎to ‎be ‎forbidden, ‎to ‎become ‎subject ‎to ‎ritual ‎prohibition. ‎Ib. ‎11 ‎נאסרת ‎ואינה ‎אוסרת ‎affects ‎other ‎things ‎which ‎come ‎in ‎contact ‎with ‎it, ‎but ‎is ‎not ‎affected; ‎a. ‎fr.

‎, ‎ ‎ch. ‎same; ‎1) ‎to ‎chain, ‎imprison. ‎Targ. ‎II ‎KingsXVII, ‎4; ‎a. ‎fr. ‎-- ‎2) ‎to ‎bind ‎by ‎spell, ‎charm. ‎Targ. ‎Ps. ‎LVIII, ‎6; ‎a. ‎e. ‎-- ‎3) ‎to ‎tie ‎up, ‎put ‎on ‎&c. ‎Targ. ‎Y. ‎Gen. ‎XLIX, ‎11; ‎a. ‎e. ‎- ‎B. ‎Mets. ‎86b ‎ושרי ‎א׳ ‎דקא ‎that ‎he ‎tied ‎up ‎(his ‎wound) ‎and ‎untied ‎it. ‎Sabb. ‎81b ‎לארבא ‎אסרתה ‎she ‎tied ‎(stopped) ‎the ‎ship ‎(by ‎magic ‎spell). ‎-- ‎44) ‎to ‎bind ‎the ‎bowels, ‎check ‎diarrhea. ‎Gitt. ‎69b ‎למיסר. ‎- ‎5) ‎to ‎forbid. ‎Hull. ‎109b ‎וכ׳ ‎לן ‎דא׳ ‎כל, ‎v. ‎preced.; ‎a. ‎v. ‎fr. ‎Ib. ‎111b; ‎112a, ‎a. ‎fr. ‎אסיר, ‎אסירי ‎t ‎is, ‎thcy ‎are, ‎forbidden. ‎-- ‎Ab. ‎Zar. ‎37b ‎ליה ‎מיבעי ‎אסרא ‎יוסף ‎he ‎ought ‎to ‎be ‎called, ‎loseph ‎the ‎forbidder.'- ‎Y. ‎Meg. ‎I, ‎70c ‎bot. ‎לפניו ‎לוסר ‎to ‎forbid ‎fast- ‎ing ‎on ‎the ‎day ‎preceding. ‎-- ‎6) ‎tto ‎bind ‎one's ‎self ‎by ‎vowing ‎a ‎fast ‎(cmp. ‎Num. ‎XXX, ‎3), ‎or ‎to ‎be ‎bound. ‎Meg. ‎Taan. ‎XII, ‎end, ‎quoted ‎and ‎discussed ‎Taan. ‎12a ‎(v. ‎Var. ‎lect. ‎in ‎Rabb. ‎D. ‎S. ‎a. ‎l. ‎a. ‎notes). ‎Pa. ‎אסר ‎to ‎tie ‎(sheaves). ‎Targ. ‎O. ‎Gen. ‎XXXVII, ‎7. ‎Ithpa. ‎אתאסר ‎1) ‎to ‎be ‎imprisoned. ‎Targ. ‎Gen. ‎XLII, ‎19; ‎a. ‎e. ‎-- ‎2) ‎(in ‎Talm.) ‎Itthpe. ‎איתסר ‎to ‎be ‎forbidden. ‎Targ. ‎Y. ‎Num. ‎XI, ‎10. ‎-- ‎Hull. ‎1o1b ‎ליתסר ‎et ‎it ‎be ‎forbidden. ‎Ib. ‎115a ‎ליתסרו ‎שבת ‎מעשה ‎what ‎has ‎been ‎prepared ‎on ‎the ‎Sabbath ‎ought ‎to ‎be ‎forbidden. ‎Yeb. ‎33a ‎מיתסר ‎קא ‎במלאכה ‎he ‎is ‎forbidden ‎from ‎doing ‎labor; ‎a. ‎fr.

‎, ‎v. ‎איסר.

‎, ‎, ‎v. ‎איסר, ‎איסרא ‎I.

‎ ‎m. ‎one ‎who ‎forbids, ‎v. ‎אסר.

‎, ‎ ‎m. ‎=אסטרטיוט ‎(cmp. ‎stradiot, ‎D. ‎C. ‎s. ‎v. ‎oקutaumv~) ‎Roman ‎officer. ‎Koh. ‎R. ‎to ‎XI, ‎1. ‎V. ‎סרדיוט.

‎ ‎f. ‎(אסר) ‎the ‎act ‎of ‎tying ‎(the ‎horses), ‎harness- ‎inag ‎(the ‎chariot). ‎Gen. ‎R. ‎s. ‎55 ‎וכ׳ ‎שאסר ‎א׳ ‎תבא ‎the ‎harnessing ‎which ‎Joseph ‎did ‎himself ‎(in ‎honor ‎of ‎his ‎father, ‎Gen. ‎XLVI, ‎29) ‎will ‎stand ‎against ‎the ‎harnessing ‎by ‎Pharaoh ‎(to ‎pursue ‎the ‎Israelites, ‎Ex. ‎XIV, ‎6); ‎i ‎e. ‎the ‎merits ‎of ‎Joseph's ‎filial ‎love ‎will ‎protect ‎lIsrael ‎from ‎the ‎hostility ‎of ‎Pharaoh.

‎, ‎v. ‎איסרא ‎I, ‎2.

‎, ‎ ‎m. ‎=אסטרטא, ‎road. ‎Targ., ‎v. ‎אסט׳. ‎-Y. ‎Shek. ‎VII, ‎50c ‎bot. ‎דגופתאא ‎א׳ ‎(in ‎Bab. ‎ed. ‎דגדפתה ‎איסרקא, ‎corr. ‎acc.). ‎Y. ‎M. ‎Kat. ‎I, ‎64b ‎bot.; ‎a. ‎e. ‎(interchanging ‎with ‎אסט׳). ‎- ‎Pl. ‎אסרטין ‎promenade, ‎v. ‎אסט׳. ‎Y. ‎Taan. ‎IV, ‎68a ‎bot. ‎Y. ‎Yeb. ‎XII, ‎12d ‎top ‎אסרטן. ‎[אסרטין ‎troops, ‎v. ‎איס׳.]

‎, ‎same, ‎v. ‎איס׳.

‎, ‎ ‎f.=אסטרטיא ‎I, ‎camp, ‎station. ‎Y. ‎Shek. ‎VII, ‎50c ‎bot.

‎, ‎ ‎f. ‎army, ‎list ‎of ‎officers, ‎v. ‎אסטיטיא ‎II.

‎, ‎v. ‎אסטרטיגוס.

‎, ‎ ‎m. ‎=אסטרטיוט. ‎- ‎Pl. ‎אסרטיוטות. ‎Y. ‎Pes. ‎VIII, ‎end, ‎36b ‎וכ׳ ‎שומרין ‎היו ‎א׳ ‎(Roman) ‎soldiers ‎were ‎guarding ‎the ‎doors ‎of ‎the ‎Temple ‎in ‎Jerus., ‎and ‎they ‎bathed ‎(as ‎the ‎ceremony ‎of ‎admission ‎into ‎Judaism), ‎and ‎on ‎the ‎same ‎evening ‎partook ‎of ‎the ‎Passover ‎meal. ‎[Tosef. ‎ib. ‎VII, ‎13, ‎איצטרדיות ‎ed. ‎Zuck., ‎Var. ‎אצטדריוטות, ‎שחרדו׳.]

‎, ‎v. ‎איסרטין.

‎, ‎, ‎v. ‎אסטרטילטא.

‎, ‎v. ‎אסרטא ‎a. ‎איסרטין.

‎, ‎v. ‎איסרא ‎I, ‎2.

‎ ‎(Ithpa. ‎of ‎סגר) ‎to ‎be ‎locked ‎up, ‎engrossed ‎with, ‎[Rashi ‎to ‎be ‎bewildered, ‎silenced, ‎not ‎knowing ‎iwhat ‎to ‎say. ‎B. ‎Kam. ‎40a ‎בקמייתא ‎אסתגרי ‎שבקן ‎Ms. ‎F., ‎leave ‎us ‎alone, ‎I ‎am ‎yet ‎engaged ‎in ‎the ‎first ‎question ‎(Rashi; ‎I ‎am ‎not ‎yet ‎ready ‎to ‎answer ‎&c.). ‎[Editions ‎a. ‎Mss. ‎אסתגר, ‎prob. ‎אסתגיר. ‎Ar. ‎אסתניד ‎am ‎sick.]

‎, ‎v. ‎איסטרידא.

‎ ‎m. ‎(Ithpe. ‎noun ‎of ‎סהר) ‎[the ‎bright,] ‎Venus. ‎Targ. ‎Job ‎XXXI, ‎26 ‎(h. ‎text ‎אור, ‎cmp. ‎ibid. ‎ירח=סהרא). ‎-- ‎Meg. ‎13a ‎why ‎was ‎Haaidassa ‎called ‎Esther? ‎קורין ‎או״ה. ‎. ‎א׳ ‎אותה ‎Ms. ‎M. ‎(ed. ‎א׳ ‎שום ‎על) ‎the ‎Gentiles ‎called ‎her ‎Ist'har ‎(Esther), ‎(ed. ‎... ‎after ‎Ist'har); ‎Yalk. ‎Esth. ‎1053 ‎אסתהר ‎שם ‎על ‎הנוגה ‎כוכב ‎אותה ‎קורין ‎. ‎. ‎. ‎. ‎called ‎her ‎Venus ‎corresponding ‎to ‎Ist'har. ‎[Cmp. ‎istar=עשתרת, ‎Schrader ‎Kr ‎176 ‎sq.] ‎V. ‎איסתירא.

‎, ‎, ‎, ‎v. ‎איס׳.

‎, ‎ ‎(אסטומכא) ‎m. ‎(Ithpe. ‎noun ‎of ‎סמך; ‎cmp. ‎סומכא) ‎the ‎thick ‎part, ‎or ‎the ‎protection ‎of ‎an ‎organ ‎of ‎the ‎body, ‎muscle, ‎cartilage ‎&c. ‎Hull. ‎50b ‎(explaining ‎'the ‎inner ‎stomach') ‎דכרסא ‎א׳ ‎(Ar. ‎אסט׳) ‎the ‎thick ‎portion ‎of ‎the ‎rumen ‎. ‎Ab. ‎Zar. ‎29a ‎דליבא ‎א׳ ‎the ‎protector ‎of ‎the ‎heart ‎(or ‎of ‎the ‎stomach), ‎the ‎car- ‎tilago ‎ensiformis, ‎riphoides, ‎v. ‎אונקלי ‎, ‎3; ‎(other ‎opinion ‎rejected ‎in ‎Rashi ‎fleshy ‎walls ‎of ‎the ‎heartt).