Page:A Book of Czech Verse.pdf/66

 Ostrý vánek zahnal v dálku temnou chmůru. Hvězdy tryskly, všichni ptáci byli vzhůru: jeden tiká v trávě, druhý na jabloni, v samé zvonky květů perly svoje roní.

V malé chatce malým oknem světlo kmitá, opožděná můra bílá kolem lítá, přihlédnu blíž, okno zkořen, s tenkou svíčkou, a v něm stojí mladá dívka nad rakvičkou.

Bledé dítě plavovlasé, šestnáct roků, za sestru či za bratříčka slza v oku velká chví se a na bílé ruce padá, jaký smutek asi nese svěží, mladá!

V svaté úctě nad tím děckem šel jsem kolem, stejně zchvácen mírem dětským, dívčím bolem; cítil jsem, co vykoupení i bol ztráty, dívčí nevinnost a smrt že stejně svaty.